### EPISTOLA LUI PAVEL CĂTRE EVREI

## 1 > 4 6 8 10 12 13

1După ce a vorbit în vechime părinților noștri prin prooroci, în multe rânduri și în multe chipuri, Dumnezeu,

Num 12.6-8;

2la sfârșitul acestor zile, ne-a vorbit prin Fiul, pe care L-a pus moștenitor al tuturor lucrurilor, și prin care a făcut și veacurile.

3El, care este oglindirea slavei Lui și întipărirea Ființei Lui, și care ține toate lucrurile cu Cuvântul puterii Lui, a făcut curățirea păcatelor, și a șezut la dreapta Măririi în locurile prea înalte,

Ioan 1.14;Ioan 14.9;2Cor 4.4;Col 1.15;Ioan 1.4;Col 1.17;Apoc 4.11;Evr 7.27;Evr 9.12-26;Ps 110.1;Efes 1.20;Evr 8.1;Evr 10.12;Evr 12.2;1Pet 3.22;

4ajungând cu atât mai presus de îngeri, cu cât a moștenit un Nume mult mai minunat decât al lor.

Efes 1.21;Filip 2.9-10;

5Căci, căruia dintre îngeri a zis El vreodată: "Tu ești Fiul Meu; astăzi Te-am născut?" Și iarăși: "Eu Îi voi fi Tată, și El Îmi va fi Fiu?"

Ps 2.7;Fapt 13.33;Evr 5.5;2Sam 7.14;1Cron 22.10;1Cron 28.6;Ps 89.26-27;

6Și, când duce iarăși în lume pe Cel întâi născut, zice: "Toți îngerii lui Dumnezeu să I se închine!"

Rom 8.29;Col 1.18;Apoc 1.5;Deut 32.43;Ps 97.7;1Pet 3.22;

7Și despre îngeri zice: "Din vânturi face îngeri ai Lui; și dintr-o flacără de foc, slujitori ai Lui";

8pe când Fiului I-a zis: "Scaunul Tău de domnie, Dumnezeule, este în veci de veci; toiagul domniei Tale este un toiag de dreptate:

Ps 45.6-7;

9Tu ai iubit neprihănirea și ai urât nelegiuirea: de aceea, Dumnezeule, Dumnezeul Tău Te-a uns cu un untdelemn de bucurie mai presus decât pe tovarășii Tăi."

Isa 61.1;Fapt 4.27;Fapt 10.38;

10Și iarăși: "La început, Tu, Doamne, ai întemeiat pământul; și cerurile sunt lucrarea mâinilor Tale.

Ps 102.25;

11Ele vor pieri, dar Tu rămâi; toate se vor învechi ca o haină;

Isa 34.4;Isa 51.6;Mat 24.35;2Pet 3.7-10;Apoc 21.1;

12le vei face sul ca pe o manta, și vor fi schimbate; dar Tu ești același; și anii Tăi nu se vor sfârși."

13Și căruia din îngeri i-a zis El vreodată: "Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale?"

Ps 110.1;Mat 22.44;Marc 12.36;Luc 20.42;Evr 1.3;Evr 10.12;

14Nu sunt oare toți duhuri slujitoare trimise să îndeplinească o slujbă pentru cei ce vor moșteni mântuirea?

Gen 19.16;Gen 32.1-24;Ps 34.7;Ps 91.11;Ps 103.20-21;Dan 3.8-28;Dan 7.10;Dan 10.11;Mat 18.10;Luc 1.19;Luc 2.9-13;Fapt 12.7;Fapt 27.23;Rom 8.17;Tit 3.7;Iac 2.5;1Pet 3.7;

## < 2 > 4 6 8 10 12 13

1De aceea, cu atât mai mult trebuie să ne ținem de lucrurile, pe care le-am auzit, ca să nu fim depărtați de ele.

2Căci, dacă Cuvântul vestit prin îngeri s-a dovedit nezguduit, și dacă orice abatere și orice neascultare și-a primit o dreaptă răsplătire,

Deut 33.2;Ps 68.17;Fapt 7.53;Gal 3.19;Num 15.30-31;Deut 4.3;Deut 17.2-12;Deut 27.26;

3cum vom scăpa noi, dacă stăm nepăsători față de o mântuire așa de mare, care, după ce a fost vestită întâi de Domnul, ne-a fost adeverită de cei ce au auzit-o,

Evr 10.28-29;Evr 12.25;Mat 4.17;Marc 1.14;Evr 1.2;Luc 1.2;

4în timp ce Dumnezeu întărea mărturia lor cu semne, puteri și felurite minuni, și cu darurile Duhului Sfânt, împărțite după voia Sa!

Marc 16.20;Fapt 14.3;Fapt 19.11;Rom 15.18-19;1Cor 2.4;Fapt 2.22-43;1Cor 12.4-11;Efes 1.5-9;

5În adevăr, nu unor îngeri a supus El lumea viitoare, despre care vorbim.

Evr 6.5;2Pet 3.13;

6Ba încă, cineva a făcut undeva următoarea mărturisire: "Ce este omul, ca să-Ți aduci aminte de el, sau fiul omului, ca să-l cercetezi?

Iov 7.17;Ps 8.4-etc;Ps 144.3;

7L-ai făcut pentru puțină vreme mai prejos de îngeri, l-ai încununat cu slavă și cu cinste, l-ai pus peste lucrările mâinilor Tale:

8toate le-ai supus sub picioarele lui." În adevăr, dacă i-a supus toate, nu i-a lăsat nimic nesupus. Totuși, acum, încă nu vedem că toate îi sunt supuse.

Mat 28.18;1Cor 15.27;Efes 1.22;Evr 1.13;1Cor 15.25;

9Dar pe Acela, care a fost făcut "pentru puțină vreme mai prejos decât îngerii", adică pe Isus, Îl vedem "încununat cu slavă și cu cinste", din pricina morții, pe care a suferit-o; pentru ca, prin harul lui Dumnezeu, El să guste moartea pentru toți.

Filip 2.7-9;Fapt 2.33;Ioan 3.16;Ioan 12.32;Rom 5.18;Rom 8.32;2Cor 5.15;1Tim 2.6;1Ioan 2.2;Apoc 5.9;

10Se cuvenea, în adevăr, ca Acela pentru care și prin care sunt toate, și care voia să ducă pe mulți fii la slavă, să desăvârșească, prin suferințe, pe Căpetenia mântuirii lor.

Luc 24.46;Rom 11.36;Fapt 3.15;Fapt 5.31;Evr 12.2;Luc 13.32;Evr 5.9;

11Căci Cel ce sfințește și cei ce sunt sfințiți, sunt dintr-unul. De aceea, Lui nu-I este rușine să-i numească "frați",

Evr 10.10-14;Fapt 17.26;Mat 28.10;Ioan 20.17;Rom 8.29;

12când zice: "Voi vesti Numele Tău fraților Mei; Îți voi cânta lauda în mijlocul adunării."

Ps 22.22-25;Ps 18.2;Isa 12.2;

13Și iarăși: "Îmi voi pune încrederea în El." Și în alt loc: "Iată-Mă, Eu și copiii, pe care Mi i-a dat Dumnezeu!"

Isa 8.18;Ioan 10.29;Ioan 17.6-12;

14Astfel dar, deoarece copiii sunt părtași sângelui și cărnii, tot așa și El însuși a fost deopotrivă părtaș la ele, pentru ca, prin moarte, să nimicească pe cel ce are puterea morții, adică pe diavolul,

Ioan 1.14;Rom 8.3;Filip 2.7;1Cor 15.54-55;Col 2.15;2Tim 1.10;

15și să izbăvească pe toți aceia, care prin frica morții erau supuși robiei toată viața lor.

Luc 1.74;Rom 8.15;2Tim 1.7;

16Căci negreșit, nu în ajutorul îngerilor vine El, ci în ajutorul seminței lui Avraam.

17Prin urmare, a trebuit să Se asemene fraților Săi în toate lucrurile, ca să poată fi, în ce privește legăturile cu Dumnezeu, un mare preot milos și vrednic de încredere, ca să facă ispășire pentru păcatele norodului.

Filip 2.7;Evr 4.15;Evr 5.1-2;

18Și prin faptul că El însuși a fost ispitit în ceea ce a suferit, poate să vină în ajutorul celor ce sunt ispitiți.

Evr 4.15-16;Evr 5.2;Evr 7.25;

## 1 < 3 > 6 8 10 12 13

1De aceea, frați sfinți, care aveți parte de chemarea cerească, ațintiți-vă privirile la Apostolul și Marele Preot al mărturisirii noastre, adică Isus,

Rom 1.7;1Cor 1.2;Efes 4.1;Filip 3.14;2Tes 1.11;2Tim 1.9;2Pet 1.10;Rom 15.8;Evr 2.17;Evr 4.14;Evr 5.5;Evr 6.20;Evr 8.1;Evr 9.11;Evr 10.21;

2care a fost credincios Celui ce L-a rânduit, cum și Moise a fost "credincios în toată casa lui Dumnezeu."

Num 12.7;Evr 3.5;

3Căci El a fost găsit vrednic să aibă o slavă cu atât mai mare decât a lui Moise, cu cât cel ce a zidit o casă are mai multă cinste decât casa însăși. -

Zah 6.12;Mat 16.18;

4Orice casă este zidită de cineva, dar Cel ce a zidit toate lucrurile, este Dumnezeu. -

Efes 2.10;Efes 3.9;Evr 1.2;

5Cât despre Moise, el a fost "credincios în toată casa lui Dumnezeu", ca slugă, ca să mărturisească despre lucrurile, care aveau să fie vestite mai târziu.

Evr 3.2;Ex 14.31;Num 12.7;Deut 3.24;Ios 1.2;Ios 8.31;Deut 18.15-18.19;

6Dar Hristos este credincios ca Fiu, peste casa lui Dumnezeu. Și casa Lui suntem noi, dacă păstrăm până la sfârșit încrederea nezguduită și nădejdea cu care ne lăudăm.

Evr 1.2;1Cor 3.16;1Cor 6.19;2Cor 6.16;Efes 2.21-22;1Tim 3.15;1Pet 2.5;Mat 10.22;Mat 24.13;Rom 5.2;Col 1.23;Evr 3.14;Evr 6.11;Evr 10.35;

7De aceea, cum zice Duhul Sfânt: "Astăzi, dacă auziți glasul Lui,

2Sam 23.2;Fapt 1.16;Ps 95.7;Evr 3.15;

8nu vă împietriți inimile, ca în ziua răzvrătirii, ca în ziua ispitirii în pustie,

9unde părinții voștri M-au ispitit, și M-au pus la încercare, și au văzut lucrările Mele patruzeci de ani!

10De aceea M-am dezgustat de neamul acesta, și am zis: "Ei totdeauna se rătăcesc în inima lor. N-au cunoscut căile Mele!

11Am jurat dar în mânia Mea că nu vor intra în odihna Mea!"

12Luați seama dar, fraților, ca nici unul dintre voi să n-aibă o inimă rea și necredincioasă, care să vă despartă de Dumnezeul cel viu.

13Ci îndemnați-vă unii pe alții în fiecare zi, câtă vreme se zice: "Astăzi", pentru ca nici unul din voi să nu se împietrească prin înșelăciunea păcatului.

14Căci ne-am făcut părtași ai lui Hristos, dacă păstrăm până la sfârșit încrederea nezguduită de la început,

Evr 3.6;

15câtă vreme se zice: "Astăzi, dacă auziți glasul Lui, nu vă împietriți inimile, ca în ziua răzvrătirii."

Evr 3.7;

16Cine au fost, în adevăr, cei ce s-au răzvrătit după ce auziseră? N-au fost oare toți aceia, care ieșiseră din Egipt prin Moise?

Num 14.2-30;Deut 1.34-38;

17Și cine au fost aceia de care S-a dezgustat El patruzeci de ani? N-au fost oare cei ce păcătuiseră, și ale căror trupuri moarte au căzut în pustie?

Num 14.22;Num 26.65;Ps 106.26;1Cor 10.5;Iuda 5;

18Și cui S-a jurat El că n-au să intre în odihna Lui? Nu S-a jurat oare celor ce nu ascultaseră?

Num 14.30;Deut 1.34-35;

19Vedem dar că n-au putut să intre din pricina necredinței lor.

Evr 4.6;

## 1 2 < 4 > 6 8 10 12 13

1Să luăm dar bine seama, ca, atâta vreme cât rămâne în picioare făgăduința intrării în odihna Lui, nici unul din voi să nu se pomenească venit prea târziu.

Evr 12.15;

2Căci și nouă ni s-a adus o veste bună ca și lor; dar lor cuvântul care le-a fost propovăduit, nu le-a ajutat la nimic, pentru că n-a găsit credință la cei ce l-au auzit.

3Pe când noi, fiindcă am crezut, intrăm în "odihna", despre care a vorbit El, când a zis: "Am jurat în mânia Mea, că nu vor intra în odihna Mea!" Măcar că lucrările Lui fuseseră isprăvite încă de la întemeierea lumii.

Evr 3.14;Ps 95.11;Evr 3.11;

4Căci într-un loc a vorbit astfel despre ziua a șaptea: "Dumnezeu S-a odihnit în ziua a șaptea de toate lucrările Lui."

Gen 2.2;Ex 20.1;Ex 31.17;

5Și aici este zis iarăși: "Nu vor intra în odihna Mea!"

6Deci, fiindcă rămâne ca să intre unii în odihna aceasta, și pentru că aceia cărora li s-a vestit întâi vestea buna n-au intrat în ea, din pricina neascultării lor,

Evr 3.19;

7El hotărăște din nou o zi: "Astăzi", - zicând, în David, după atâta vreme, cum s-a spus mai sus: "Astăzi, dacă auziți glasul Lui, nu vă împietriți inimile!"

Ps 95.7;Evr 3.7;

8Căci, dacă le-ar fi dat Iosua odihna, n-ar mai vorbi Dumnezeu după aceea de o altă zi.

9Rămâne dar o odihnă ca cea de Sabat pentru poporul lui Dumnezeu.

10Fiindcă cine intră în odihna Lui, se odihnește și el de lucrările lui, cum S-a odihnit Dumnezeu de lucrările Sale.

11Să ne grăbim dar să intrăm în odihna aceasta, pentru ca nimeni să nu cadă în aceeași pildă de neascultare.

Evr 3.12-19;

12Căci Cuvântul lui Dumnezeu este viu și lucrător, mai tăietor decât orice sabie cu două tăișuri: pătrunde până acolo că desparte sufletul și duhul, încheieturile și măduva, judecă simțirile și gândurile inimii.

Isa 49.2;Ier 23.29;2Cor 10.4-5;1Pet 1.23;Prov 5.4;Efes 6.17;Apoc 1.16;Apoc 2.16;1Cor 14.24-25;

13Nici o făptură nu este ascunsă de El, ci totul este gol și descoperit înaintea ochilor Aceluia, cu care avem a face.

Ps 33.13-14;Ps 90.8;Ps 139.11-12;Iov 26.6;Iov 34.21;Prov 15.11;

14Astfel, fiindcă avem un Mare Preot însemnat, care a străbătut cerurile - pe Isus, Fiul lui Dumnezeu - să rămânem tari în mărturisirea noastră.

Evr 3.1;Evr 7.26;Evr 9.12-24;Evr 10.23;

15Căci n-avem un Mare Preot, care să n-aibă milă de slăbiciunile noastre; ci unul care în toate lucrurile a fost ispitit ca și noi, dar fără păcat.

Isa 53.3;Evr 2.18;Luc 22.28;2Cor 5.21;Evr 7.26;1Pet 2.22;1Ioan 3.5;

16Să ne apropiem dar cu deplină încredere de scaunul harului, ca să căpătăm îndurare și să găsim har, pentru ca să fim ajutați la vreme de nevoie.

Efes 2.18;Efes 3.12;Evr 10.19-22;

## 1 2 < 5 > 8 10 12 13

1În adevăr, orice mare preot, luat din mijlocul oamenilor, este pus pentru oameni în lucrurile privitoare la Dumnezeu, ca să aducă daruri și jertfe pentru păcate.

Evr 8.3;Evr 2.17;Evr 8.3-4;Evr 9.9;Evr 10.11;Evr 11.4;

2El poate fi îngăduitor cu cei neștiutori și rătăciți, fiindcă și el este cuprins de slăbiciune.

Evr 2.18;Evr 4.15;Evr 7.28;

3Și, din pricina acestei slăbiciuni, trebuie să aducă jertfe atât pentru păcatele lui, cât și pentru ale norodului.

Lev 4.3;Lev 9.7;Lev 16.6;Lev 15.17;Evr 7.27;Evr 9.7;

4Nimeni nu-și ia cinstea aceasta singur, ci o ia dacă este chemat de Dumnezeu, cum a fost Aaron.

2Cron 26.18;Ioan 3.27;Ex 28.1;Num 16.5-40;1Cron 23.13;

5Tot așa și Hristos, nu Și-a luat singur slava de a fi Mare Preot, ci o are de la Cel ce I-a zis: "Tu ești Fiul Meu, astăzi Te-am născut."

Ioan 8.54;Ps 2.7;Evr 1.5;

6Și, cum zice iarăși într-alt loc: "Tu ești preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec."

Ps 110.4;Evr 7.17-21;

7El este Acela care, în zilele vieții Sale pământești, aducând rugăciuni și cereri cu strigăte mari și cu lacrimi către Cel ce putea să-L izbăvească de la moarte, și fiind ascultat, din pricina evlaviei Lui,

Mat 26.39-44;Marc 14.36-39;Ioan 17.1;Ps 22.1;Mat 27.46-50;Marc 15.34-37;Mat 26.53;Marc 14.36;Mat 26.37;Marc 14.33;Luc 22.43;Ioan 12.27;

8măcar că era Fiu, a învățat să asculte prin lucrurile pe care le-a suferit.

Evr 3.6;Filip 2.8;

9Și după ce a fost făcut desăvârșit, S-a făcut pentru toți cei ce-L ascultă, urzitorul unei mântuiri veșnice,

Evr 2.10;Evr 11.40;

10căci a fost numit de Dumnezeu: Mare Preot "după rânduiala lui Melhisedec."

Evr 5.6;Evr 6.20;

11Asupra celor de mai sus avem multe de zis, și lucruri grele de tâlcuit; fiindcă v-ați făcut greoi la pricepere.

Ioan 16.12;2Pet 3.16;Mat 13.15;

12În adevăr, voi care de mult trebuia să fiți învățători, aveți iarăși trebuință de cineva să vă învețe cele dintâi adevăruri ale cuvintelor lui Dumnezeu, și ați ajuns să aveți nevoie de lapte, nu de hrană tare.

Evr 6.1;1Cor 3.1-3;

13Și oricine nu se hrănește decât cu lapte, nu este obișnuit cu cuvântul despre neprihănire, căci este un prunc.

1Cor 13.11;1Cor 14.20;Efes 4.14;1Pet 2.2;

14Dar hrana tare este pentru oamenii mari, pentru aceia a căror judecată s-a deprins, prin întrebuințare, să deosebească binele și răul.

Isa 7.15;1Cor 2.14-15;

## 1 2 4 < 6 > 8 10 12 13

1De aceea, să lăsăm adevărurile începătoare ale lui Hristos, și să mergem spre cele desăvârșite, fără să mai punem din nou temelia pocăinței de faptele moarte, și a credinței în Dumnezeu,

Filip 3.12-14;Evr 5.12;Evr 9.14;

2învățătura despre botezuri, despre punerea mâinilor, despre învierea morților și despre judecata veșnică.

Fapt 19.4-5;Fapt 8.14-17;Fapt 19.6;Fapt 17.31-32;Fapt 24.25;Rom 2.16;

3Și vom face lucrul acesta, dacă va voi Dumnezeu.

Fapt 18.21;1Cor 4.19;

4Căci cei ce au fost luminați odată, și au gustat darul ceresc, și s-au făcut părtași Duhului Sfânt,

Mat 12.31-32;Evr 10.26;2Pet 2.20-21;1Ioan 5.16;Evr 10.32;Ioan 4.10;Ioan 6.32;Efes 2.8;

5și au gustat Cuvântul cel bun al lui Dumnezeu și puterile veacului viitor -

Gal 3.2-5;Evr 2.4;

6și care totuși au căzut, este cu neputință să fie înnoiți iarăși, și aduși la pocăință, fiindcă ei răstignesc din nou pentru ei, pe Fiul lui Dumnezeu, și-L dau să fie batjocorit.

Evr 2.5;Evr 10.29;

7Când un pământ este adăpat de ploaia care cade adesea pe el, și rodește o iarbă folositoare celor pentru care este lucrat, capătă binecuvântare de la Dumnezeu.

Ps 65.10;

8Dar dacă aduce spini și mărăcini, este lepădat și aproape să fie blestemat, și sfârșește prin a i se pune foc.

Isa 5.6;

9Măcar că vorbim astfel, preaiubiților, totuși de la voi așteptăm lucruri mai bune și care însoțesc mântuirea.

10Căci Dumnezeu nu este nedrept ca să uite osteneala voastră și dragostea, pe care ați arătat-o pentru Numele Lui, voi, care ați ajutorat și ajutorați pe sfinți.

Prov 14.31;Mat 10.42;Mat 25.40;Ioan 13.20;Rom 3.4;2Tes 1.6-7;1Tes 1.3;Rom 15.25;2Cor 8.4;2Cor 9.1-12;2Tim 1.18;

11Dorim însă ca fiecare din voi să arate aceeași râvnă, ca să păstreze până la sfârșit o deplină nădejde,

Evr 3.6-14;Col 2.2;

12așa încât să nu vă leneviți, ci să călcați pe urmele celor ce, prin credință și răbdare, moștenesc făgăduințele.

Evr 10.36;

13Dumnezeu, când a dat lui Avraam făgăduința, fiindcă nu putea să Se jure pe unul mai mare decât El, s-a jurat pe Sine însuși,

Gen 22.16-17;Ps 105.9;Luc 1.73;

14și a zis: "Cu adevărat te voi binecuvânta, și îți voi înmulți foarte mult sămânța."

15Și astfel, fiindcă a așteptat cu răbdare, a dobândit făgăduința.

16Oamenii, ce-i drept, obișnuiesc să jure pe cineva mai mare; jurământul este o chezășie, care pune capăt orișicărei neînțelegeri dintre ei.

Ex 22.11;

17De aceea și Dumnezeu, fiindcă voia să dovedească cu mai multă tărie moștenitorilor făgăduinței nestrămutarea hotărârii Lui, a venit cu un jurământ;

Evr 11.9;Rom 11.29;

18pentru ca, prin două lucruri care nu se pot schimba, și în care este cu neputință ca Dumnezeu să mintă, să găsim o puternică îmbărbătare noi, a căror scăpare a fost să apucăm nădejdea care ne era pusă înainte,

Evr 12.1;

19pe care o avem ca o ancoră a sufletului; o nădejde tare și neclintită, care pătrunde dincolo de perdeaua dinăuntrul Templului,

Lev 16.15;Evr 9.7;

20unde Isus a intrat pentru noi ca înainte mergător, când a fost făcut "Mare Preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec".

Evr 4.14;Evr 8.1;Evr 9.24;Evr 3.1;Evr 5.6-10;Evr 7.17;

## 1 2 4 < 7 > 10 12 13

1În adevăr, Melhisedec acesta, împăratul Salemului, preot al Dumnezeului Prea Înalt, - care a întâmpinat pe Avraam când acesta se întorcea de la măcelul împăraților, care l-a binecuvântat,

Gen 14.18;

2care a primit de la Avraam zeciuială din tot, - care, după însemnarea numelui său, este întâi, "Împărat al neprihănirii", apoi și "Împărat al Salemului", adică "Împărat al păcii";

3fără tată, fără mamă, fără spiță de neam, neavând nici început al zilelor, nici sfârșit al vieții, - dar care a fost asemănat cu Fiul lui Dumnezeu, - rămâne preot în veac.

4Vedeți bine dar cât de mare a fost el, dacă până și patriarhul Avraam i-a dat zeciuială din prada de război!

Gen 14.20;

5Aceia dintre fiii lui Levi, care îndeplinesc slujba de preoți, după Lege, au poruncă să ia zeciuială de la norod, adică de la frații lor, cu toate că și ei se coboară din Avraam.

Num 18.21-26;

6Iar el, care nu se cobora din familia lor, a luat zeciuială de la Avraam, și a binecuvântat pe cel ce avea făgăduințele.

Gen 14.19;Rom 4.13;Gal 3.16;

7Dar fără îndoială că cel mai mic este binecuvântat de cel mai mare.

8Și apoi aici, cei ce iau zeciuială, sunt niște oameni muritori; pe când acolo, o ia cineva, despre care se mărturisește că este viu.

Evr 5.6;Evr 6.20;

9Mai mult, însuși Levi, care ia zeciuială, a plătit zeciuiala, ca să zicem așa, prin Avraam;

10căci era încă în coapsele strămoșului său, când a întâmpinat Melhisedec pe Avraam.

11Dacă, dar, desăvârșirea ar fi fost cu putință prin preoția Leviților, - căci sub preoția aceasta a primit poporul Legea - ce nevoie mai era să se ridice un alt preot "după rânduiala lui Melhisedec", și nu după rânduiala lui Aaron?

Gal 2.21;Evr 7.18-19;Evr 8.7;

12Pentru că, odată schimbată preoția, trebuia numaidecât să aibă loc și o schimbare a Legii.

13În adevăr, Acela despre care sunt zise aceste lucruri, face parte dintr-o altă seminție, din care nimeni n-a slujit altarului.

14Căci este vădit că Domnul nostru a ieșit din Iuda, seminție, despre care Moise n-a zis nimic cu privire la preoție.

Isa 11.1;Mat 1.3;Luc 3.33;Rom 1.3;Apoc 5.5;

15Lucrul acesta se face și mai luminos când vedem ridicându-se, după asemănarea lui Melhisedec, un alt preot,

16pus nu prin legea unei porunci pământești, ci prin puterea unei vieți nepieritoare.

17Fiindcă iată ce se mărturisește despre El: "Tu ești preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec".

Ps 110.4;Evr 5.6-10;Evr 6.20;

18Astfel, pe deoparte, se desființează aici o poruncă de mai înainte, din pricina neputinței și zădărniciei ei -

Rom 8.3;Gal 4.9;

19căci Legea n-a făcut nimic desăvârșit - și pe de alta, se pune în loc o nădejde mai bună, prin care ne apropiem de Dumnezeu.

Fapt 13.39;Rom 3.20-28;Rom 8.3;Gal 2.16;Evr 9.9;Evr 6.18;Evr 8.6;

20Și fiindcă lucrul acesta nu s-a făcut fără jurământ, -

21căci, pe când Leviții se făceau preoți fără jurământ, Isus S-a făcut preot prin jurământul Celui ce I-a zis: "Domnul a jurat, și nu Se va căi: "Tu ești preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec", -

Ps 110.4;

22prin chiar faptul acesta, El s-a făcut chezașul unui legământ mai bun.

Evr 8.6;Evr 9.15;Evr 12.24;

23Mai mult, acolo au fost preoți în mare număr, pentru că moartea îi împiedica să rămână pururea.

24Dar El, fiindcă rămâne "în veac", are o preoție, care nu poate trece de la unul la altul.

25De aceea și poate să mântuiască în chip desăvârșit pe cei ce se apropie de Dumnezeu prin El, pentru că trăiește pururea ca să mijlocească pentru ei.

Rom 8.34;1Tim 2.5;Evr 9.24;1Ioan 2.1;

26Și tocmai un astfel de Mare Preot ne trebuia: sfânt, nevinovat, fără pată, despărțit de păcătoși, și înălțat mai presus de ceruri,

Evr 4.15;Efes 1.20;Efes 4.10;Evr 8.1;

27care n-are nevoie, ca ceilalți mari preoți, să aducă jertfe în fiecare zi, întâi pentru păcatele sale, și apoi pentru păcatele norodului, căci lucrul acesta l-a făcut odată pentru totdeauna, când S-a adus jertfă pe Sine însuși.

Lev 9.7;Lev 16.6-11;Evr 5.3;Evr 9.7;Lev 16.15;Rom 6.10;Evr 9.12-28;Evr 10.12;

28În adevăr, Legea pune mari preoți pe niște oameni supuși slăbiciunii; dar cuvântul jurământului, făcut după ce a fost dată Legea, pune pe Fiul, care este desăvârșit pentru veșnicie.

Evr 5.1-2;Evr 2.10;Evr 5.9;

## 1 2 4 6 < 8 > 10 12 13

1Punctul cel mai însemnat al celor spuse este că avem un Mare Preot, care S-a așezat la dreapta scaunului de domnie al Măririi, în ceruri,

Efes 1.20;Col 3.1;Evr 1.3;Evr 10.12;Evr 12.2;

2ca slujitor al Locului prea sfânt și al adevăratului cort, care a fost ridicat nu de un om, ci de Domnul.

Evr 9.8-24;Evr 9.11;

3Orice mare preot este pus să aducă lui Dumnezeu daruri și jertfe. De aceea era de trebuință ca și celălalt Mare Preot să aibă ceva de adus.

Evr 5.1;Efes 5.2;Evr 9.14;

4Dacă ar fi pe pământ, nici n-ar mai fi preot, fiindcă sunt cei ce aduc darurile după Lege.

5Ei fac o slujbă, care este chipul și umbra lucrurilor cerești, după poruncile primite de Moise de la Dumnezeu, când avea să facă cortul: "Ia seama", i s-a zis, "să faci totul după chipul care ți-a fost arătat pe munte".

Col 2.17;Evr 9.23;Evr 10.1;Ex 25.40;Ex 26.30;Ex 27.8;Num 8.4;Fapt 7.44;

6Dar acum Hristos a căpătat o slujbă cu atât mai înaltă cu cât legământul al cărui mijlocitor este El, e mai bun, căci este așezat pe făgăduințe mai bune.

2Cor 3.6-9;Evr 7.22;

7În adevăr, dacă legământul dintâi ar fi fost fără cusur, n-ar mai fi fost vorba să fie înlocuit cu un al doilea.

Evr 7.11-18;

8Căci ca o mustrare a zis Dumnezeu lui Israel: "Iată, vin zile, zice Domnul, când voi face cu casa lui Israel și cu casa lui Iuda un legământ nou;

Ier 31.31-34;

9nu ca legământul, pe care l-am făcut cu părinții lor, în ziua când i-am apucat de mână, ca să-i scot din țara Egiptului. Pentru că n-au rămas în legământul Meu, și nici Mie nu Mi-a păsat de ei, zice Domnul.

10Dar iată legământul, pe care-l voi face cu casa lui Israel, după acele zile, zice Domnul: voi pune legile Mele în mintea lor și le voi scrie în inimile lor; Eu voi fi Dumnezeul lor, și ei vor fi poporul Meu.

Evr 10.16;Zah 8.8;

11Și nu vor mai învăța fiecare pe vecinul sau pe fratele său, zicând: "Cunoaște pe Domnul!" Căci toți Mă vor cunoaște, de la cel mai mic până la cel mai mare dintre ei.

Isa 54.13;Ioan 6.45;1Ioan 2.27;

12Pentru că le voi ierta nelegiuirile, și nu-Mi voi mai aduce aminte de păcatele și fărădelegile lor".

Rom 11.27;Evr 10.17;

13Prin faptul că zice: "Un nou legământ", a mărturisit că cel dintâi este vechi; iar ce este vechi, ce a îmbătrânit, este aproape de pieire.

2Cor 5.17;

## 1 2 4 6 < 9 > 12 13

1Legământul dintâi avea și el porunci privitoare la slujba dumnezeiască și la un locaș pământesc de închinare.

Ex 25.8;

2În adevăr, s-a făcut un cort. În partea dinainte, numită "Locul Sfânt", era sfeșnicul, masa și pâinile pentru punerea înaintea Domnului;

Ex 26.1;Ex 26.35;Ex 40.4;Ex 25.31;Ex 25.23-30;Lev 24.5-6;

3după perdeaua a doua se afla partea cortului care se chema "Locul prea sfânt" (Sau Sfânta Sfintelor.).

Ex 26.31-33;Ex 40.3-21;Evr 6.19;

4El avea un altar de aur pentru tămâie, și chivotul legământului, ferecat peste tot cu aur. În chivot era un vas de aur cu mană, toiagul lui Aaron, care înfrunzise, și tablele legământului.

Ex 25.10;Ex 26.36;Ex 40.3-21;Ex 16.33-34;Num 17.10;Ex 25.16;Ex 25.21;Ex 3.4-29;Ex 40.20;Deut 10.2-5;1Împ 8.9-21;2Cron 5.10;

5Deasupra erau heruvimii slavei, care acopereau capacul ispășirii (Sau scaunul îndurării.) cu umbra lor. Nu este vremea să vorbim acum cu de-amănuntul despre aceste lucruri.

Ex 25.18-22;Lev 16.2;1Împ 8.6-7;

6Și după ce au fost întocmite astfel lucrurile acestea, preoții care fac slujbele, intră totdeauna în partea dintâi a cortului.

Num 28.3;Dan 8.11;

7Dar în partea a doua intră numai marele preot, odată pe an, și nu fără sânge, pe care îl aduce pentru sine însuși și pentru păcatele din neștiință ale norodului.

Ex 30.10;Lev 16.2-34;Evr 9.25;Evr 5.3;Evr 7.27;

8Prin aceasta, Duhul Sfânt arăta că drumul în Locul prea sfânt, nu era încă deschis câtă vreme sta în picioare cortul dintâi.

Evr 10.19-20;Ioan 14.6;

9Aceasta era o asemănare pentru vremurile de acum, când se aduc daruri și jertfe, care nu pot duce pe cel ce se închină în felul acesta, la desăvârșirea cerută de cugetul lui.

Gal 3.21;Evr 7.18-19;Evr 10.1-11;

10Ele sunt doar niște porunci pământești, date, ca toate cele privitoare la mâncăruri, băuturi și felurite spălături, până la o vreme de îndreptare.

Lev 11.2;Col 2.16;Num 19.7;Efes 2.15;Col 2.20;Evr 7.16;

11Dar Hristos a venit ca Mare Preot al bunurilor viitoare, a trecut prin cortul acela mai mare și mai desăvârșit, care nu este făcut de mâini, adică nu este din zidirea aceasta;

Evr 3.1;Evr 10.1;Evr 8.2;

12și a intrat, odată pentru totdeauna, în Locul prea sfânt, nu cu sânge de țapi și de viței, ci cu însuși sângele Său, după ce a căpătat o răscumpărare veșnică.

Evr 10.4;Fapt 20.28;Efes 1.7;Col 1.14;1Pet 1.19;Apoc 1.5;Apoc 5.9;Zah 3.9;Evr 9.26-28;Evr 10.10;Dan 9.24;

13Căci dacă sângele taurilor și al țapilor și cenușa unei vaci, stropită peste cei întinați, îi sfințește și le aduce curățirea trupului,

Lev 16.14-16;Num 19.2;

14cu cât mai mult sângele lui Hristos, care, prin Duhul cel veșnic, S-a adus pe Sine însuși jertfă fără pată lui Dumnezeu, vă va curăți cugetul vostru de faptele moarte, ca să slujiți Dumnezeului cel viu!

1Pet 1.19;1Ioan 1.7;Apoc 1.5;Rom 1.4;1Pet 3.18;Efes 5.2;Tit 2.14;Evr 7.27;Evr 1.3;Evr 10.22;Evr 6.1;Luc 1.74;Rom 6.13-22;1Pet 4.2;

15Și tocmai de aceea este El mijlocitorul unui legământ nou, pentru ca, prin moartea Lui pentru răscumpărarea din abaterile făptuite sub legământul dintâi, cei ce au fost chemați, să capete veșnica moștenire, care le-a fost făgăduită.

1Tim 2.5;Evr 7.22;Evr 8.6;Evr 12.24;Rom 3.25;Rom 5.6;1Pet 3.18;Evr 3.1;

16În adevăr, acolo unde este un testament, trebuie neapărat să aibă loc moartea celui ce l-a făcut.

17Pentru că un testament nu capătă putere decât după moarte. N-are nici o putere câtă vreme trăiește cel ce l-a făcut.

Gal 3.15;

18De aceea și întâiul legământ n-a fost sfințit fără sânge.

Ex 24.6;

19Și într-adevăr, Moise, după ce a rostit înaintea întregului norod toate poruncile Legii, a luat sânge de viței și de țapi, cu apă, lână stacojie și isop, a stropit cartea și tot norodul,

Ex 24.5-8;Lev 16.14-18;Lev 14.4-52;

20și a zis: "Acesta este sângele legământului, care a poruncit Dumnezeu să fie făcut cu voi."

Ex 24.8;Mat 26.28;

21De asemenea, a stropit cu sânge cortul și toate vasele pentru slujbă.

Ex 29.12-36;Lev 8.15-19;Lev 16.14-19;

22Și, după Lege, aproape totul este curățit cu sânge; și fără vărsare de sânge, nu este iertare.

Lev 17.11;

23Dar, deoarece chipurile lucrurilor care sunt în ceruri, au trebuit curățite în felul acesta, trebuia ca înseși lucrurile cerești să fie curățite cu jertfe mai bune decât acestea.

Evr 8.5;

24Căci Hristos n-a intrat într-un locaș de închinare făcut de mână omenească, după chipul adevăratului locaș de închinare, ci a intrat chiar în cer, ca să Se înfățișeze acum, pentru noi, înaintea lui Dumnezeu.

Evr 6.20;Evr 8.2;Rom 8.34;Evr 7.25;1Ioan 2.1;

25Și nu ca să Se aducă de mai multe ori jertfă pe Sine însuși, ca marele preot, care intră în fiecare an în Locul prea sfânt cu un sânge, care nu este al lui;

Evr 9.7;

26fiindcă atunci ar fi trebuit să pătimească de mai multe ori de la întemeierea lumii; pe când acum, la sfârșitul veacurilor, S-a arătat o singură dată, ca să șteargă păcatul prin jertfa Sa.

Evr 9.12;Evr 7.27;Evr 10.10;1Pet 3.18;1Cor 10.11;Gal 4.4;Efes 1.10;

27Și, după cum oamenilor le este rânduit să moară o singură dată, iar după aceea vine judecata,

Gen 3.19;Ecl 3.20;2Cor 5.10;Apoc 20.12-13;

28tot așa, Hristos, după ce S-a adus jertfă o singură dată, ca să poarte păcatele multora, Se va arăta a doua oară, nu în vederea păcatului, ca să aducă mântuirea celor ce-L așteaptă.

Rom 6.10;1Pet 3.18;1Pet 2.24;1Ioan 3.5;Mat 26.28;Rom 5.15;Tit 2.13;2Pet 3.12;

## 1 2 4 6 8 < 10 > 12 13

1În adevăr, Legea, care are umbra bunurilor viitoare, nu înfățișarea adevărată a lucrurilor, nu poate niciodată, prin aceleași jertfe, care se aduc neîncetat în fiecare an, să facă desăvârșiți pe cei ce se apropie.

Col 2.17;Evr 8.5;Evr 9.23;Evr 9.11;Evr 9.9;Evr 10.14;

2Altfel, n-ar fi încetat ele oare să fie aduse, dacă cei ce le aduceau, fiind curățiți odată, n-ar mai fi trebuit să mai aibă cunoștință de păcate?

3Dar aducerea aminte a păcatelor este înnoită din an în an, tocmai prin aceste jertfe;

Lev 16.21;Evr 9.7;

4căci este cu neputință ca sângele taurilor și al țapilor să șteargă păcatele.

Mic 6.6-7;Evr 9.13;Evr 10.11;

5De aceea, când intră în lume, El zice: "Tu n-ai voit nici jertfă, nici prinos; ci Mi-ai pregătit un trup;

6n-ai primit nici arderi de tot, nici jertfe pentru păcat.

Ps 40.6;Ps 50.8;Isa 1.11;Ier 6.20;Amos 5.21-22;

7Atunci am zis: "Iată-Mă (în sulul cărții este scris despre Mine), vin să fac voia Ta, Dumnezeule!"

8După ce a zis întâi: "Tu n-ai voit și n-ai primit nici jertfe, nici prinoase, nici arderi de tot, nici jertfe pentru păcat", (lucruri aduse toate după Lege),

9apoi zice: "Iată-Mă, vin să fac voia Ta, Dumnezeule." El desființează astfel pe cele dintâi, ca să pună în loc pe a doua.

10Prin această "voie" am fost sfințiți noi, și anume prin jertfirea trupului lui Isus Hristos, odată pentru totdeauna.

Ioan 17.19;Evr 13.12;Evr 9.12;

11Și, pe când orice preot face slujba în fiecare zi, și aduce de multe ori aceleași jertfe, care niciodată nu pot șterge păcatele,

Num 28.3;Evr 7.27;Evr 10.4;

12El, dimpotrivă, după ce a adus o singură jertfă pentru păcate, S-a așezat pentru totdeauna la dreapta lui Dumnezeu,

Col 3.1;Evr 1.3;

13și așteaptă de acum ca vrăjmașii Lui să-I fie făcuți așternut al picioarelor Lui.

Ps 110.1;Fapt 2.35;1Cor 15.25;Evr 1.13;

14Căci printr-o singură jertfă El a făcut desăvârșiți pentru totdeauna pe cei ce sunt sfințiți.

Evr 10.1;

15Lucrul acesta ni-l adeverește și Duhul sfânt. Căci, după ce a zis:

16"Iată legământul pe care-l voi face cu ei după acele zile, zice Domnul: voi pune legile Mele în inimile lor, și le voi scrie în mintea lor",

Ier 31.33-34;Evr 8.10-12;

17adaugă: "Și nu-Mi voi mai aduce aminte de păcatele lor, nici de fărădelegile lor."

18Dar acolo unde este iertare de păcate, nu mai este nevoie de jertfă pentru păcat.

19Astfel dar, fraților, fiindcă prin sângele lui Isus avem o intrare slobodă în Locul prea sfânt,

Rom 5.2;Efes 2.18;Efes 3.12;Evr 9.8-12;

20pe calea cea nouă și vie, pe care ne-a deschis-o El, prin perdeaua dinăuntru, adică trupul Său: -

Ioan 10.9;Ioan 14.6;Evr 9.8;Evr 9.3;

21și fiindcă avem un Mare preot pus peste casa lui Dumnezeu,

Evr 4.14;1Tim 3.15;

22să ne apropiem cu o inimă curată, cu credință deplină, cu inimile stropite și curățite de un cuget rău, și cu trupul spălat cu o apă curată.

Evr 4.16;Efes 3.12;Iac 1.6;1Ioan 3.21;Evr 9.14;Ezec 36.25;2Cor 7.1;

23Să ținem fără șovăire la mărturisirea nădejdii noastre, căci credincios este Cel ce a făcut făgăduința.

Evr 4.14;1Cor 1.9;1Cor 10.13;1Tes 5.24;2Tes 3.3;Evr 11.11;

24Să veghem unii asupra altora, ca să ne îndemnăm la dragoste și la fapte bune.

25Să nu părăsim adunarea noastră, cum au unii obicei; ci să ne îndemnăm unii pe alții, și cu atât mai mult, cu cât vedeți că ziua se apropie.

Fapt 2.42;Iuda 19;Rom 13.11;Filip 4.5;2Pet 3.9-14;

26Căci, dacă păcătuim cu voia, după ce am primit cunoștința adevărului, nu mai rămâne nici o jertfă pentru păcate,

Num 15.30;Evr 6.4;2Pet 2.20-21;

27ci doar o așteptare înfricoșată a judecății, și văpaia unui foc, care va mistui pe cei răzvrătiți.

Ezec 36.5;Țef 1.18;Țef 3.8;2Tes 1.8;Evr 12.29;

28Cine a călcat Legea lui Moise, este omorât fără milă, pe mărturia a doi sau trei martori.

Evr 2.2;Deut 17.2-6;Deut 19.15;Mat 18.16;Ioan 8.17;2Cor 13.1;

29Cu cât mai aspră pedeapsă credeți că va lua cel ce va călca în picioare pe Fiul lui Dumnezeu, va pângări sângele legământului, cu care a fost sfințit, și va batjocori pe Duhul harului?

Evr 2.3;Evr 12.25;1Cor 11.29;Evr 13.20;Mat 12.31-32;Efes 4.30;

30Căci știm cine este Cel ce a zis: "A Mea este răzbunarea, Eu voi răsplăti!" Și în altă parte: "Domnul va judeca pe poporul Său."

Deut 32.35;Rom 12.19;Deut 32.36;Ps 50.4;Ps 135.14;

31Grozav lucru este să cazi în mâinile Dumnezeului celui viu!

Luc 12.5;

32Aduceți-vă aminte de zilele de la început, când, după ce ați fost luminați, ați dus o mare luptă de suferințe:

Gal 3.4;2Ioan 8;Evr 6.4;Filip 1.29-30;Col 2.1;

33pe de o parte, erați puși ca priveliște în mijlocul ocărilor și necazurilor, și pe de alta, v-ați făcut părtași cu aceia care aveau aceeași soartă ca voi.

1Cor 4.9;Filip 1.7;Filip 4.14;1Tes 2.14;

34În adevăr, ați avut milă de cei din temniță și ați primit cu bucurie răpirea averilor voastre, ca unii care știți că aveți în ceruri o avuție mai bună, care dăinuiește.

Filip 1.7;2Tim 1.16;Mat 5.12;Fapt 5.41;Iac 1.2;Mat 6.20;Mat 19.21;Luc 12.33;1Tim 6.19;Mat 5.12;Mat 10.32;

35Să nu vă părăsiți dar încrederea voastră, pe care o așteaptă o mare răsplătire!

36Căci aveți nevoie de răbdare, ca, după ce ați împlinit voia lui Dumnezeu, să puteți căpăta ce v-a fost făgăduit.

Luc 21.19;Gal 6.9;Evr 12.1;Col 3.24;Evr 9.15;1Pet 1.9;

37"Încă puțină, foarte puțină vreme", și "Cel ce vine va veni, și nu va zăbovi.

Luc 18.8;2Pet 3.9;Hab 2.3-4;

38Și cel neprihănit va trăi prin credință: dar dacă dă înapoi, sufletul Meu nu găsește plăcere în el."

Rom 1.17;Gal 3.11;

39Noi însă nu suntem din aceia care dau înapoi ca să se piardă, ci din aceia care au credință pentru mântuirea sufletului.

2Pet 2.20-21;Fapt 16.30-31;1Tes 5.9;2Tes 2.14;

## 1 2 4 6 8 < 11 > 13

1Și credința este o încredere neclintită în lucrurile nădăjduite, o puternică încredințare despre lucrurile care nu se văd.

Rom 8.24-25;2Cor 4.18;2Cor 5.7;

2Pentru că prin aceasta, cei din vechime au căpătat o bună mărturie.

Evr 11.39;

3Prin credință pricepem că lumea a fost făcută prin Cuvântul lui Dumnezeu, așa că tot ce se vede n-a fost făcut din lucruri care se văd.

Gen 1.1;Ps 33.6;Ioan 1.3;Evr 1.2;2Pet 3.5;

4Prin credință a adus Abel lui Dumnezeu o jertfă mai bună decât Cain. Prin ea a căpătat el mărturia că este neprihănit, căci Dumnezeu a primit darurile lui. Și prin ea vorbește el încă, măcar că este mort.

Gen 4.4;1Ioan 3.12;Gen 4.10;

5Prin credință a fost mutat Enoh de pe pământ, ca să nu vadă moartea. Și n-a mai fost găsit, pentru că Dumnezeu îl mutase. Căci înainte de mutarea lui, primise mărturia că este plăcut lui Dumnezeu.

Mat 23.35;Evr 12.24;Gen 5.22-24;

6Și fără credință este cu neputință să fim plăcuți Lui! Căci cine se apropie de Dumnezeu, trebuie să creadă că El este, și că răsplătește pe cei ce-L caută.

7Prin credință Noe, când a fost înștiințat de Dumnezeu despre lucruri care încă nu se vedeau, și, plin de o teamă sfântă, a făcut un chivot ca să-și scape casa; prin ea, el a osândit lumea, și a ajuns moștenitor al neprihănirii care se capătă prin credință.

Gen 6.13-22;1Pet 3.20;Rom 3.22;Rom 4.13;Filip 3.9;

8Prin credință Avraam, când a fost chemat să plece într-un loc, pe care avea să-L ia ca moștenire, a ascultat, și a plecat fără să știe unde se duce.

Gen 12.1-4;Fapt 7.2-4;

9Prin credință a venit și s-a așezat el în țara făgăduinței, ca într-o țară care nu era a lui, și a locuit în corturi, ca și Isaac și Iacov, care erau împreună moștenitori cu el ai aceleiași făgăduințe.

Gen 12.8;Gen 13.3-18;Gen 18.1-9;Evr 6.17;

10Căci el aștepta cetatea care are temelii tari, al cărei meșter și ziditor este Dumnezeu.

Evr 12.22;Evr 13.14;Evr 3.4;Apoc 21.2-10;

11Prin credință și Sara, cu toată vârsta ei trecută, a primit putere să zămislească, fiindcă a crezut în credincioșia Celui ce-i făgăduise.

Gen 17.19;Gen 18.11-14;Gen 21.2;Luc 1.36;Rom 4.21;Evr 10.23;

12De aceea, dintr-un singur om, și încă un om aproape mort, s-a născut o sămânță în mare număr, ca stelele cerului, ca nisipul de pe malul mării, care nu se poate număra.

Rom 4.19;Gen 22.17;Rom 4.18;

13În credință au murit toți aceștia, fără să fi căpătat lucrurile făgăduite: ci doar le-au văzut și le-au urat de bine de departe, mărturisind că sunt străini și călători pe pământ.

Evr 11.39;Evr 11.27;Ioan 8.56;Gen 23.4;Gen 47.9;1Cron 29.15;Ps 39.12;Ps 119.19;1Pet 1.17;1Pet 2.11;

14Cei ce vorbesc în felul acesta, arată deslușit că sunt în căutarea unei patrii.

Evr 13.14;

15Dacă ar fi avut în vedere pe aceea din care ieșiseră, negreșit că ar fi avut vreme să se întoarcă în ea.

16Dar doreau o patrie mai bună, adică o patrie cerească. De aceea lui Dumnezeu nu-I este rușine să Se numească Dumnezeul lor, căci le-a pregătit o cetate.

Ex 3.6-15;Mat 22.32;Fapt 7.32;Filip 3.20;Evr 13.14;

17Prin credință a adus Avraam jertfă pe Isaac, când a fost pus la încercare: el, care primise făgăduințele cu bucurie, a adus jertfă pe singurul lui fiu!

Gen 22.1-9;Iac 2.21;

18El căruia i se spusese: "În Isaac vei avea o sămânță care-ți va purta numele!"

Gen 21.12;Rom 9.7;

19Căci se gândea că Dumnezeu poate să învie chiar și din morți: și, drept vorbind, ca înviat din morți l-a primit înapoi.

Rom 4.17-21;

20Prin credință a dat Isaac lui Iacov și Esau o binecuvântare, care avea în vedere lucrurile viitoare.

Gen 27.27-39;

21Prin credință Iacov, când a murit, a binecuvântat pe fiecare din fiii lui Iosif, și "s-a închinat, rezemat pe vârful toiagului său."

Gen 48.5-20;Gen 47.31;

22Prin credință a pomenit Iosif, când i s-a apropiat sfârșitul, de ieșirea fiilor lui Israel din Egipt, și a dat porunci cu privire la oasele sale.

Gen 50.24-25;Ex 13.19;

23Prin credință a fost ascuns Moise trei luni de părinții lui, când s-a născut: pentru că vedeau că era frumos copilul, și nu s-au lăsat înspăimântați de porunca împăratului.

Ex 2.2;Fapt 7.20;Ex 1.16-22;

24Prin credință Moise, când s-a făcut mare, n-a vrut să fie numit fiul fiicei lui Faraon,

Ex 2.10-11;

25ci a vrut mai bine să sufere împreună cu poporul lui Dumnezeu decât să se bucure de plăcerile de o clipă ale păcatului.

Ps 84.10;

26El socotea ocara lui Hristos ca o mai mare bogăție decât comorile Egiptului, pentru că avea ochii pironiți spre răsplătire.

Evr 13.13;Evr 10.35;

27Prin credință a părăsit el Egiptul, fără să se teamă de mânia împăratului; pentru că a rămas neclintit, ca și cum ar fi văzut pe Cel ce este nevăzut.

Ex 10.28-29;Ex 12.37;Ex 13.17-18;Evr 11.13;

28Prin credință a prăznuit el Paștele și a făcut stropirea sângelui, pentru ca Nimicitorul celor întâi născuți să nu se atingă de ei.

Ex 12.21;

29Prin credință au trecut ei marea Roșie ca pe uscat, pe când Egiptenii, care au încercat s-o treacă, au fost înghițiți.

Ex 14.22-29;

30Prin credință au căzut zidurile Ierihonului, după ce au fost ocolite șapte zile.

Ios 6.20;

31Prin credință n-a pierit curva Rahav împreună cu cei răzvrătiți, pentru că găzduise iscoadele cu bunăvoință.

Ios 6.23;Iac 2.25;Ios 2.1;

32Și ce voi mai zice? Căci nu mi-ar ajunge vremea, dacă aș vrea să vorbesc de Ghedeon, de Barac, de Samson, de Ieftaie, de David, de Samuel și de prooroci!

Jud 6.11;Jud 4.6;Jud 13.24;Jud 11.1;Jud 12.7;1Sam 16.1-13;1Sam 17.45;1Sam 1.20;1Sam 12.20;

33Prin credință au cucerit ei împărății, au făcut dreptate, au căpătat făgăduințe, au astupat gurile leilor,

2Sam 7.11;Jud 14.5-6;1Sam 17.34-35;Dan 6.22;

34au stins puterea focului, au scăpat de ascuțișul sabiei, s-au vindecat de boli, au fost viteji în războaie, au pus pe fugă oștirile vrăjmașe.

Dan 3.25;1Sam 20.1;1Împ 19.3;2Împ 6.16;2Împ 20.7;Iov 42.10;Ps 6.8;Jud 15.8-15;1Sam 14.13;1Sam 17.51-52;2Sam 8.1;

35Femeile și-au primit înapoi pe morții lor înviați; unii, ca să dobândească o înviere mai bună, n-au vrut să primească izbăvirea, care li se dădea, și au fost chinuiți.

1Împ 17.22;2Împ 4.35;Fapt 22.25;

36Alții au suferit batjocuri, bătăi, lanțuri și închisoare;

Gen 39.20;Ier 20.2;Ier 37.15;

37au fost uciși cu pietre, tăiați în două cu ferestrăul, chinuiți; au murit uciși de sabie, au pribegit îmbrăcați cu cojoace și în piei de capre, lipsiți de toate, prigoniți, munciți, -

1Împ 21.13;2Cron 24.21;Fapt 7.58;Fapt 14.19;2Împ 1.8;Mat 3.4;Zah 13.4;

38ei, de care lumea nu era vrednică - au rătăcit prin pustiuri, prin munți, prin peșteri și prin crăpăturile pământului.

1Împ 18.4;1Împ 19.9;

39Toți aceștia, măcar că au fost lăudați pentru credința lor, totuși n-au primit ce le fusese făgăduit;

Evr 11.2-13;

40pentru că Dumnezeu avea în vedere ceva mai bun pentru noi, ca să n-ajungă ei la desăvârșire fără noi.

Evr 7.22;Evr 8.6;Evr 5.9;Evr 12.23;Apoc 6.11;

## 1 2 4 6 8 10 < 12 >

1Și noi, dar, fiindcă suntem înconjurați cu un nor așa de mare de martori, să dăm la o parte orice piedică, și păcatul care ne înfășoară așa de lesne, și să alergăm cu stăruință în alergarea care ne stă înainte.

Col 3.8;1Pet 2.1;1Cor 9.24;Filip 3.13-14;Rom 12.12;Evr 10.36;

2Să ne uităm țintă la Căpetenia și Desăvârșirea credinței noastre, adică la Isus, care, pentru bucuria care-I era pusă înainte, a suferit crucea, a disprețuit rușinea, și stă la dreapta scaunului de domnie al lui Dumnezeu.

Luc 24.26;Filip 2.8;1Pet 1.11;Ps 110.1;Evr 1.3-13;Evr 8.1;1Pet 3.22;

3Uitați-vă dar cu luare aminte la Cel ce a suferit din partea păcătoșilor o împotrivire așa de mare față de Sine, pentru ca nu cumva să vă pierdeți inima, și să cădeți de oboseală în sufletele voastre.

Mat 10.24-25;Ioan 15.20;Gal 6.9;

4Voi nu v-ați împotrivit încă până la sânge, în lupta împotriva păcatului.

1Cor 10.13;Evr 10.32-34;

5Și ați uitat sfatul, pe care vi-l dă ca unor fii: "Fiule, nu disprețui pedeapsa Domnului, și nu-ți pierde inima când ești mustrat de El.

Iov 5.17;Prov 3.11;

6Căci Domnul pedepsește pe cine-l iubește, și bate cu nuiaua pe orice fiu pe care-l primește."

Ps 94.12;Ps 119.75;Prov 3.12;Iac 1.12;Apoc 3.19;

7Suferiți pedeapsa: Dumnezeu Se poartă cu voi ca și cu niște fii. Căci care este fiul pe care nu-l pedepsește tatăl?

Deut 8.5;2Sam 7.14;Prov 13.24;Prov 19.18;Prov 23.13;

8Dar dacă sunteți scutiți de pedeapsă, de care toți au parte, sunteți niște feciori din curvie, iar nu fii.

Ps 73.14;1Pet 5.9;

9Și apoi, dacă părinții noștri trupești ne-au pedepsit, și tot le-am dat cinstea cuvenită, nu trebuie oare cu atât mai mult să ne supunem Tatălui duhurilor, și să trăim?

Num 16.22;Num 27.16;Iov 12.10;Ecl 12.7;Isa 42.5;Isa 57.16;Zah 12.1;

10Căci ei în adevăr ne pedepseau pentru puține zile, cum credeau ei că e bine; dar Dumnezeu ne pedepsește pentru binele nostru, ca să ne facă părtași sfințeniei Lui.

Lev 11.44;Lev 19.2;1Pet 1.15-16;

11Este adevărat că orice pedeapsă, deocamdată pare o pricină de întristare, și nu de bucurie; dar mai pe urmă aduce celor ce au trecut prin școala ei, roada dătătoare de pace a neprihănirii.

Iac 3.18;

12Întăriți-vă dar mâinile obosite și genunchii slăbănogiți;

Iov 4.3-4;Isa 35.3;

13croiți cărări drepte cu picioarele voastre, pentru ca cel ce șchiopătează să nu se abată din cale, ci mai degrabă să fie vindecat.

Prov 4.26-27;Gal 6.1;

14Urmăriți pacea cu toți și sfințirea, fără care nimeni nu va vedea pe Domnul.

Ps 34.14;Rom 12.18;Rom 14.19;2Tim 2.22;Mat 5.8;2Cor 7.1;Efes 5.5;

15Luați seama bine ca nimeni să nu se abată de la harul lui Dumnezeu, pentru ca nu cumva să dea lăstari vreo rădăcină de amărăciune, să vă aducă tulburare, și mulți să fie întinați de ea.

2Cor 6.1;Gal 5.4;Deut 29.18;Evr 3.12;

16Vegheați să nu fie între voi nimeni curvar sau lumesc ca Esau, care pentru o mâncare și-a vândut dreptul de întâi născut.

Efes 5.3;Col 3.5;1Tes 4.3;Gen 35.33;

17Știți că mai pe urmă, când a vrut să capete binecuvântarea n-a fost primit; pentru că, măcar că o cerea cu lacrimi, n-a putut s-o schimbe.

Gen 27.34-38;Evr 6.6;

18Voi nu v-ați apropiat de un munte care se putea atinge și care era cuprins de foc, nici de negură, nici de întuneric, nici de furtună,

Ex 19.12-18.19;Ex 20.18;Deut 4.11;Deut 5.22;Rom 6.14;Rom 8.15;2Tim 1.7;

19nici de sunetul de trâmbiță, nici de glasul, care vorbea în așa fel că cei ce l-au auzit, au cerut să nu li se mai vorbească,

Ex 20.19;Deut 5.5-25;Deut 18.16;

20(pentru că nu puteau suferi porunca aceasta: "Chiar un dobitoc dacă se va atinge de munte, să fie ucis cu pietre, sau străpuns cu săgeata".

Ex 19.13;

21Și priveliștea aceea era așa de înfricoșătoare încât Moise a zis: "Sunt îngrozit și tremur!").

Ex 19.16;

22Ci v-ați apropiat de muntele Sionului, de cetatea Dumnezeului celui viu, Ierusalimul ceresc, de zecile de mii, de adunarea în sărbătoare a îngerilor,

Gal 4.26;Apoc 3.12;Apoc 21.2-10;Filip 3.20;Deut 3.32;Ps 68.17;Iuda 14;

23de Biserica celor întâi născuți, care sunt scriși în ceruri, de Dumnezeu, Judecătorul tuturor, de duhurile celor neprihăniți, făcuți desăvârșiți,

Ex 4.22;Iac 1.18;Apoc 14.4;Luc 10.20;Filip 4.3;Apoc 13.8;Gen 8.25;Ps 94.2;Filip 3.12;Evr 11.40;

24de Isus, Mijlocitorul legământului celui nou, și de sângele stropirii, care vorbește mai bine decât sângele lui Abel.

Evr 8.6;Evr 9.15;Ex 24.8;Evr 10.22;1Pet 1.2;Gen 4.10;Evr 11.4;

25Luați seama ca nu cumva să nu voiți să ascultați pe Cel ce vă vorbește! Căci dacă n-au scăpat cei ce n-au vrut să asculte pe Cel ce vorbea pe pământ, cu atât mai mult nu vom scăpa noi, dacă ne întoarcem de la Cel ce vorbește din ceruri,

Evr 2.2-3;Evr 3.17;Evr 10.28-29;

26al cărui glas a clătinat atunci pământul, și care acum a făcut făgăduința aceasta: "Voi mai clătina încă o dată nu numai pământul, ci și cerul".

Ex 19.18;Hag 2.6;

27Cuvintele acestea "încă odată" arată că schimbarea lucrurilor clătinate, adică a lucrurilor făcute, este făcută tocmai ca să rămână lucrurile care nu se clatină.

Ps 102.26;Mat 24.35;2Pet 3.10;Apoc 21.1;

28Fiindcă am primit dar o împărăție, care nu se poate clătina, să ne arătăm mulțumitori, și să aducem astfel lui Dumnezeu o închinare plăcută, cu evlavie și cu frică;

29fiindcă Dumnezeul nostru este "un foc mistuitor".

Ex 24.17;Deut 4.24;Deut 9.3;Ps 50.3;Ps 97.3;Isa 66.15;2Tes 1.8;Evr 10.27;

## 1 2 4 6 8 10 < 13

1Stăruiți în dragostea frățească.

Rom 12.10;1Tes 4.9;1Pet 1.22;1Pet 2.17;1Pet 3.8;1Pet 4.8;2Pet 1.7;1Ioan 3.11;1Ioan 4.7-21;

2Să nu dați uitării primirea de oaspeți, căci unii, prin ea au găzduit, fără să știe, pe îngeri.

Mat 25.35;Rom 12.13;1Tim 3.2;1Pet 4.9;Gen 18.3;Gen 19.2;

3Aduceți-vă aminte de cei ce sunt în lanțuri, ca și cum ați fi și voi legați cu ei; de cei chinuiți, ca unii care și voi sunteți în trup.

Mat 25.36;Rom 12.15;1Cor 12.26;Col 4.18;1Pet 3.8;

4Căsătoria să fie ținută în toată cinstea, și patul să fie nespurcat, căci Dumnezeu va judeca pe curvari și pe preacurvari.

1Cor 6.9;Gal 5.19-21;Efes 5.5;Col 3.5-6;Apoc 22.15;

5Să nu fiți iubitori de bani. Mulțumiți-vă cu ce aveți, căci El însuși a zis: "Nicidecum n-am să te las, cu nici un chip nu te voi părăsi."

Mat 6.25-34;Filip 4.11-12;1Tim 6.6-8;Gen 28.15;Deut 31.6-8;Ios 1.5;1Cron 28.20;Ps 37.25;

6Așa că putem zice plini de încredere: "Domnul este ajutorul meu, nu mă voi teme: ce mi-ar putea face omul?"

Ps 27.1;Ps 56.4-12;Ps 118.6;

7Aduceți-vă aminte de mai marii voștri, care v-au vestit Cuvântul lui Dumnezeu; uitați-vă cu băgare de seamă la sfârșitul felului lor de viețuire, și urmați-le credința!

Evr 13.17;Evr 6.12;

8Isus Hristos este același ieri și azi și în veci!

Ioan 8.58;Evr 1.12;Apoc 1.4;

9Să nu vă lăsați amăgiți de orice fel de învățături străine; căci este bine ca inima să fie întărită prin har, nu prin mâncăruri, care n-au slujit la nimic celor ce le-au păzit. -

Efes 4.14;Efes 5.6;Col 2.4-8;1Ioan 4.1;Rom 14.17;Col 2.16;1Tim 4.3;

10Noi avem un altar, din care n-au drept să mănânce cei ce fac slujbă în cort.

1Cor 9.13;1Cor 10.18;

11În adevăr, trupurile dobitoacelor, al căror sânge este adus de marele preot în Locul prea sfânt, pentru păcat, "sunt arse de tot afară din tabără."

Ex 29.14;Lev 4.11-21;Lev 6.30;Lev 9.11;Lev 16.27;Num 19.3;

12De aceea și Isus, ca să sfințească norodul cu însuși sângele Său, a pătimit dincolo de poartă.

Ioan 19.17-18;Fapt 7.58;

13Să ieșim dar afară din tabără la El, și să suferim ocara Lui.

Evr 11.26;1Pet 4.14;

14Căci noi n-avem aici o cetate stătătoare, ci suntem în căutarea celei viitoare.

Mic 2.10;Filip 3.20;Evr 11.10-16;Evr 12.22;

15Prin El, să aducem totdeauna lui Dumnezeu o jertfă de laudă, adică, rodul buzelor care mărturisesc Numele Lui.

Efes 5.20;1Pet 2.5;Lev 7.12;Ps 50.14-23;Ps 69.30-31;Ps 107.22;Ps 116.17;Osea 14.2;

16Și să nu dați uitării binefacerea și dărnicia; căci lui Dumnezeu jertfe ca acestea Îi plac.

Rom 12.13;2Cor 9.12;Filip 4.18;Evr 6.10;

17Ascultați de mai marii voștri, și fiți-le supuși, căci ei priveghează asupra sufletelor voastre, ca unii care au să dea socoteală de ele; pentru ca să poată face lucrul acesta cu bucurie, nu suspinând, căci așa ceva nu v-ar fi de nici un folos.

Filip 2.29;1Tes 5.12;1Tim 5.17;Evr 13.7;Ezec 3.17;Ezec 33.2-7;Fapt 20.26-28;

18Rugați-vă pentru noi; căci suntem încredințați că avem un cuget bun, dorind să ne purtăm bine în toate lucrurile.

Rom 15.30;Efes 6.19;Col 4.3;1Tes 5.25;2Tes 3.1;Fapt 23.1;Fapt 24.16;2Cor 1.12;

19Mai ales vă rog cu stăruință să faceți lucrul acesta, ca să vă fiu înapoiat mai curând.

Filim 22;

20Dumnezeul păcii, care, prin sângele legământului celui veșnic, a sculat din morți pe Domnul nostru Isus, marele Păstor al oilor,

Rom 15.33;1Tes 5.23;Fapt 2.24-32;Rom 4.24;Rom 8.11;1Cor 6.14;1Cor 15.15;2Cor 4.14;Gal 1.1;Col 2.12;1Tes 1.10;1Pet 1.21;Isa 40.11;Ezec 34.23;Ezec 37.24;Ioan 10.11-14;1Pet 2.25;1Pet 5.4;Zah 9.11;Evr 10.29;

21să vă facă desăvârșiți în orice lucru bun, ca să faceți voia Lui, și să lucreze în noi ce-I este plăcut, prin Isus Hristos. A Lui să fie slava în vecii vecilor! Amin.

2Tes 2.17;1Pet 5.10;Filip 2.13;Gal 1.5;2Tim 4.18;Apoc 1.6;

22Vă rog, fraților, să primiți bine acest cuvânt de sfătuire, căci v-am scris pe scurt.

1Pet 5.12;

23Să știți că fratelui Timotei i s-a dat drumul. Dacă vine curând, voi veni împreună cu el să vă văd.

1Tes 3.2;1Tim 6.12;

24Spuneți sănătate tuturor mai marilor voștri și tuturor sfinților. Cei din Italia vă trimit sănătate.

Evr 13.7-17;

25Harul să fie cu voi cu toți! Amin.

Tit 3.15;