### EPISTOLA LUI PAVEL CĂTRE ROMANI

Urarea.

## 1 > 4 6 8 10 12 14 16

1Pavel, rob al lui Isus Hristos, chemat să fie apostol, pus deoparte ca să vestească Evanghelia lui Dumnezeu,

Fapt 22.21;1Cor 1.1;Gal 1.1;1Tim 1.11;1Tim 2.7;2Tim 1.11;Fapt 9.15;Fapt 13.2;Gal 1.15;

2pe care o făgăduise mai înainte prin proorocii Săi în Sfintele Scripturi.

Fapt 26.6;Tit 1.2;Rom 3.21;Rom 16.26;Gal 8.8;

3Ea privește pe Fiul Său, născut din sămânța lui David, în ce privește trupul,

Mat 1.6-16;Luc 1.32;Fapt 2.30;2Tim 2.8;

4iar în ce privește duhul sfințeniei dovedit cu putere că este Fiul lui Dumnezeu, prin învierea morților; adică pe Isus Hristos, Domnul nostru,

Ioan 1.14;Gal 4.4;Fapt 13.33;Evr 9.14;

5prin care am primit harul și apostolia, ca să aducem, pentru Numele Lui, la ascultarea credinței pe toate Neamurile,

Rom 12.3;Rom 15.15;1Cor 15.10;Gal 1.15;Gal 2.9;Efes 3.8;Fapt 6.7;Rom 16.26;Fapt 9.15;

6între care sunteți și voi, cei chemați să fiți ai lui Isus Hristos.

7Deci, vouă tuturor, care sunteți preaiubiți ai lui Dumnezeu în Roma, chemați să fiți sfinți: Har și pace de la Dumnezeu, Tatăl nostru, și de la Domnul Isus Hristos!

Rom 9.24;1Cor 1.2;1Tes 4.7;1Cor 1.3;2Cor 1.2;Gal 1.3;

Pavel și creștinii din Roma.

8Mai întâi mulțumesc Dumnezeului meu, prin Isus Hristos, pentru voi toți, căci credința voastră este vestită în toată lumea.

1Cor 1.4;Filip 1.3;Col 1.3-4;1Tes 1.2;Filim 4;Rom 16.19;1Tes 1.8;

9Dumnezeu, căruia Îi slujesc în duhul meu, în Evanghelia Fiului Său, îmi este martor că vă pomenesc neîncetat în rugăciunile mele,

Rom 9.1;2Cor 1.23;Filip 1.8;1Tes 2.5;Fapt 27.23;2Tim 1.3;1Tes 3.10;

10și cer totdeauna ca, prin voia lui Dumnezeu, să am în sfârșit fericirea să vin la voi.

Rom 15.23-32;1Tes 3.10;Iac 4.15;

11Căci doresc să vă văd, ca să vă dau vreun dar duhovnicesc pentru întărirea voastră,

Rom 15.29;

12sau mai degrabă, ca să ne îmbărbătăm laolaltă în mijlocul vostru, prin credința, pe care o avem împreună, și voi și eu.

Tit 1.4;2Pet 1.1;

13Nu vreau să nu știți, fraților, că, de multe ori am avut de gând să vin la voi, ca să culeg vreun rod printre voi, ca printre celelalte neamuri, dar am fost împiedicat până acum.

Rom 15.23;Filip 4.17;Fapt 16.7;1Tes 2.18;

14Eu sunt dator și Grecilor și Barbarilor, și celor învățați și celor neînvățați.

1Cor 9.16;

15Astfel, în ce mă privește pe mine, am o vie dorință să vă vestesc Evanghelia vouă celor din Roma.

Neprihănirea se capătă prin credință.

16Căci mie nu mi-e rușine de Evanghelia lui Hristos; fiindcă ea este puterea lui Dumnezeu pentru mântuirea fiecăruia care crede: întâi a Iudeului, apoi a Grecului;

Ps 40.9-10;Marc 8.38;2Tim 1.8;1Cor 1.18;1Cor 15.2;Luc 2.30-32;Luc 24.47;Fapt 3.26;Fapt 13.26-46;Rom 2.9;

17deoarece în ea este descoperită o neprihănire, pe care o dă Dumnezeu, prin credință și care duce la credință, după cum este scris: "Cel neprihănit va trăi prin credință."

Rom 3.21;Hab 2.4;Ioan 3.36;Gal 3.11;Filip 3.9;Evr 10.38;

Starea de păcat a omenirii.

18Mânia lui Dumnezeu se descoperă din cer împotriva oricărei necinstiri a lui Dumnezeu și împotriva oricărei nelegiuiri a oamenilor, care înăbușe adevărul în nelegiuirea lor.

Fapt 17.30;Efes 5.6;Col 3.6;

19Fiindcă ce se poate cunoaște despre Dumnezeu, le este descoperit în ei, căci le-a fost arătat de Dumnezeu.

Fapt 14.17;Ioa 1.9;

20În adevăr, însușirile nevăzute ale Lui, puterea Lui veșnică și dumnezeirea Lui, se văd lămurit, de la facerea lumii, când te uiți cu băgare de seamă la ele în lucrurile făcute de El. Așa că nu se pot dezvinovăți;

Ps 19.1;Fapt 14.17;Fapt 17.27;

21fiindcă, măcar că au cunoscut pe Dumnezeu, nu L-au proslăvit ca Dumnezeu, nici nu I-au mulțumit; ci s-au dedat la gândiri deșarte, și inima lor fără pricepere s-a întunecat.

2Împ 17.15;Ier 2.5;Efes 4.17-18;

22S-au fălit că sunt înțelepți, și au înnebunit;

Ier 10.14;

23și au schimbat slava Dumnezeului nemuritor într-o icoană care seamănă cu omul muritor, păsări, dobitoace cu patru picioare și târâtoare.

Deut 4.16;Ps 106.20;Isa 40.18-25;Ier 2.11;Ezec 8.10;Fapt 17.29;

24De aceea, Dumnezeu i-a lăsat pradă necurăției, să urmeze poftele inimilor lor; așa că își necinstesc singuri trupurile;

Ps 81.12;Fapt 7.42;Efes 4.18-19;2Tes 2.11-12;1Cor 6.18;1Tes 4.4;1Pet 4.3;Lev 18.22;

25căci au schimbat în minciună adevărul lui Dumnezeu, și au slujit și s-au închinat făpturii în locul Făcătorului, care este binecuvântat în veci! Amin.

1Tes 1.9;1Ioan 5.20;Isa 44.20;Ier 10.14;Ier 13.25;Amos 2.4;

26Din pricina aceasta, Dumnezeu i-a lăsat în voia unor patimi scârboase; căci femeile lor au schimbat întrebuințarea firească a lor într-una care este împotriva firii;

Lev 18.22-23;Efes 5.12;Iuda 10;

27tot astfel și bărbații, au părăsit întrebuințarea firească a femeii, s-au aprins în poftele lor unii pentru alții, au săvârșit parte bărbătească cu parte bărbătească lucruri scârboase, și au primit în ei înșiși plata cuvenită pentru rătăcirea lor.

28Fiindcă n-au căutat să păstreze pe Dumnezeu în cunoștința lor, Dumnezeu i-a lăsat în voia minții lor blestemate, ca să facă lucruri neîngăduite.

Efes 5.4;

29Astfel au ajuns plini de orice fel de nelegiuire, de curvie, de viclenie, de lăcomie, de răutate; plini de pizmă, de ucidere, de ceartă, de înșelăciune, de porniri răutăcioase; sunt șoptitori,

30bârfitori, urâtori de Dumnezeu, obraznici, trufași, lăudăroși, născocitori de rele, neascultători de părinți,

31fără pricepere, călcători de cuvânt, fără dragoste firească, neînduplecați, fără milă.

32Și, măcar că știu hotărârea lui Dumnezeu, că cei ce fac asemenea lucruri, sunt vrednici de moarte, totuși, ei nu numai că le fac, dar și găsesc de buni pe cei ce le fac.

Rom 2.2;Rom 6.21;Ps 50.18;Osea 7.3;

Nepocăința Iudeilor.

## < 2 > 4 6 8 10 12 14 16

1Așadar, omule, oricine ai fi tu, care, judeci pe altul, nu te poți dezvinovăți; căci prin faptul că judeci pe altul, te osândești singur; fiindcă tu, care judeci pe altul, faci aceleași lucruri.

Rom 1.20;2Sam 12.5-7;Mat 7.1-2;Ioan 8.9;

2Știm, în adevăr, că judecata lui Dumnezeu împotriva celor ce săvârșesc astfel de lucruri, este potrivită cu adevărul.

3Și crezi tu, omule, care judeci pe cei ce săvârșesc astfel de lucruri, și pe care le faci și tu, că vei scăpa de judecata lui Dumnezeu?

4Sau disprețuiești tu bogățiile bunătății, îngăduinței și îndelungii Lui răbdări? Nu vezi tu că bunătatea lui Dumnezeu te îndeamnă la pocăință?

Rom 9.23;Efes 1.7;Efes 2.4-7;Rom 3.25;Ex 34.6;Isa 30.18;2Pet 3.9-15;

5Dar, cu împietrirea inimii tale, care nu vrea să se pocăiască, îți aduni o comoară de mânie pentru ziua mâniei și a arătării dreptei judecăți a lui Dumnezeu,

Deut 32.34;Iac 5.3;

6care va răsplăti fiecăruia după faptele lui.

Iov 34.11;Ps 62.12;Prov 24.12;Ier 17.10;Ier 32.19;Mat 16.27;Rom 14.12;1Cor 3.8;2Cor 5.10;Apoc 2.23;Apoc 20.12;Apoc 22.12;

7Și anume, va da viața veșnică celor ce, prin stăruința în bine, caută slava, cinstea și nemurirea;

8și va da mânie și urgie celor ce, din duh de gâlceavă, se împotrivesc adevărului și ascultă de nelegiuire.

Iov 24.13;Rom 1.18;2Tes 1.8;

9Necaz și strâmtorare va veni peste orice suflet omenesc care face răul: întâi peste Iudeu, apoi peste Grec.

Amos 3.2;Luc 12.47-48;1Pet 4.17;

10Slavă, cinste și pace va veni însă peste oricine face binele: întâi peste Iudeu, apoi peste Grec.

1Pet 1.7;

11Căci înaintea lui Dumnezeu nu se are în vedere fața omului.

Deut 10.17;2Cron 19.7;Iov 34.19;Fapt 10.34;Gal 2.6;Efes 6.9;Col 3.25;1Pet 1.17;

12Toți cei ce au păcătuit fără lege, vor pieri fără lege; și toți cei ce au păcătuit având lege, vor fi judecați după lege.

13Pentru că nu cei ce aud Legea, sunt neprihăniți înaintea lui Dumnezeu, ci cei ce împlinesc legea aceasta, vor fi socotiți neprihăniți.

Mat 7.21;Iac 1.22-25;1Ioan 3.7;

14Când Neamurile, măcar că n-au lege, fac din fire lucrurile Legii, prin aceasta ei, care n-au o lege, își sunt singuri lege;

15și ei dovedesc că lucrarea Legii este scrisă în inimile lor; fiindcă despre lucrarea aceasta mărturisește cugetul lor și gândurile lor, care sau se învinovățesc sau se dezvinovățesc între ele.

16Și faptul acesta se va vedea în ziua când, după Evanghelia mea, Dumnezeu va judeca, prin Isus Hristos, lucrurile ascunse ale oamenilor.

Ecl 12.14;Mat 25.31;Ioan 12.48;Rom 3.6;1Cor 4.5;Apoc 20.12;Ioan 5.22;Fapt 10.42;Fapt 17.31;2Tim 4.1-8;1Pet 4.5;Rom 16.25;1Tim 1.11;2Tim 2.8;

Iudeii nu se pot dezvinovăți.

17Tu, care te numești Iudeu, care te reazemi pe o Lege, care te lauzi cu Dumnezeul tău,

Mat 3.9;Ioan 8.33;Rom 9.6-7;2Cor 11.22;Mic 3.11;Rom 9.4;Isa 45.25;Isa 48.2;Ioan 8.41;

18care cunoști voia Lui, care știi să faci deosebire între lucruri, pentru că ești învățat de Lege;

Deut 4.8;Ps 147.19-20;Filip 1.10;

19tu, care te măgulești că ești călăuza orbilor, lumina celor ce sunt în întuneric,

Mat 15.14;Mat 23.16-24;Ioan 9.34-41;

20povățuitorul celor fără minte, învățătorul celor neștiutori, pentru că în Lege ai dreptarul cunoștinței depline și al adevărului; -

Rom 6.17;2Tim 1.13;2Tim 3.5;

21tu deci, care înveți pe alții, pe tine însuți nu te înveți? Tu, care propovăduiești: "Să nu furi", furi?

22Tu care zici: "Să nu preacurvești", preacurvești? Tu, căruia ți-e scârbă de idoli, le jefuiești templele?

Ps 50.16;Mat 23.3;Mal 3.8;

23Tu, care te fălești cu Legea, necinstești pe Dumnezeu prin călcarea acestei Legi?

Rom 2.17;

24Căci "din pricina voastră este hulit Numele lui Dumnezeu între Neamuri", după cum este scris.

2Sam 12.14;Isa 52.5;Ezec 36.20-23;

Adevărata tăiere împrejur.

25Tăierea împrejur, negreșit, este de folos, dacă împlinești Legea; dar dacă tu calci Legea, tăierea ta împrejur ajunge netăiere împrejur.

Gal 5.3;

26Dacă deci, cel netăiat împrejur păzește poruncile Legii, netăierea lui împrejur nu i se va socoti ea ca o tăiere împrejur?

Fapt 10.34-35;

27Cel netăiat împrejur din naștere, care împlinește Legea, nu te va osândi el pe tine, care o calci, măcar că ai slova Legii și tăierea împrejur?

Mat 12.41-42;

28Iudeu nu este acela care se arată pe dinafară că este Iudeu; și tăiere împrejur nu este aceea care este pe dinafară, în carne.

Mat 3.9;Ioan 8.39;Rom 9.6-7;Gal 6.15;Apoc 2.9;

29Ci Iudeu este acela care este Iudeu înăuntru; și tăiere împrejur este aceea a inimii, în duh, nu în slovă; un astfel de Iudeu își scoate lauda nu de la oameni, ci de la Dumnezeu.

1Pet 3.4;Filip 3.3;Col 2.11;Rom 7.6;2Cor 3.6;1Cor 4.5;2Cor 10.18;1Tes 2.4;

Întâietatea Iudeului.

## 1 < 3 > 6 8 10 12 14 16

1Care este deci întâietatea Iudeului, sau care este folosul tăierii împrejur?

2Oricum, sunt mari. Și mai întâi de toate, prin faptul că lor le-au fost încredințate cuvintele lui Dumnezeu.

Deut 4.7-8;Ps 147.19-20;Rom 2.18;Rom 9.4;

3Și ce are a face dacă unii n-au crezut? Necredința lor va nimici ea credincioșia lui Dumnezeu?

Rom 10.16;Evr 4.2;Num 23.19;Rom 9.6;Rom 11.29;2Tim 2.13;

4Nicidecum! Dimpotrivă, Dumnezeu să fie găsit adevărat și toți oamenii să fie găsiți mincinoși, după cum este scris: "Ca să fii găsit neprihănit în cuvintele Tale, și să ieși biruitor când vei fi judecat."

Iov 40.8;Ioan 3.33;Ps 62.9;Ps 116.11;Ps 51.4;

5Dar, dacă nelegiuirea noastră pune în lumină neprihănirea lui Dumnezeu, ce vom zice? Nu cumva Dumnezeu este nedrept când Își dezlănțuie mânia? (Vorbesc în felul oamenilor.)

Rom 6.19;Gal 3.15;

6Nicidecum! Pentru că, altfel, cum va judeca Dumnezeu lumea?

Gen 18.25;Iov 8.3;Iov 34.17;

7Și dacă, prin minciuna mea, adevărul lui Dumnezeu strălucește și mai mult spre slava Lui, de ce mai sunt eu însumi judecat ca păcătos?

8Și de ce să nu facem răul ca să vină bine din el, cum pretind unii, care ne vorbesc de rău, că spunem noi? Osânda acestor oameni este dreaptă.

Rom 5.20;Rom 6.1-15;

Iudeii și Neamurile sunt la fel.

9Ce urmează atunci? Suntem noi mai buni decât ei? Nicidecum. Fiindcă am dovedit că toți, fie Iudei, fie Greci, sunt sub păcat,

Rom 3.23;Gal 3.22;

10după cum este scris: "Nu este nici un om neprihănit, nici unul măcar.

11Nu este nici unul care să aibă pricepere. Nu este nici unul care să caute cu tot dinadinsul pe Dumnezeu.

Ps 14.1-3;Ps 53.1;

12Toți s-au abătut, și au ajuns niște netrebnici. Nu este nici unul care să facă binele, nici unul măcar.

13Gâtlejul lor este un mormânt deschis; se slujesc de limbile lor ca să înșele; sub buze au venin de aspidă;

Ps 5.9;Ier 5.16;Ps 140.3;

14gura le este plină de blestem și de amărăciune;

Ps 10.7;

15au picioarele grabnice să verse sânge;

Prov 1.16;Isa 59.7-8;

16prăpădul și pustiirea sunt pe drumul lor;

17nu cunosc calea păcii;

18frica de Dumnezeu nu este înaintea ochilor lor."

Ps 36.1;

19Știm însă că tot ce spune Legea, spune celor ce sunt sub Lege, pentru ca orice gură să fie astupată, și toată lumea să fie găsită vinovată înaintea lui Dumnezeu.

Ioan 10.34;Ioan 15.25;Iov 5.16;Ps 107.42;Ezec 16.63;Rom 1.20;Rom 2.1;Rom 2.2;Rom 3.9-23;

20Căci nimeni nu va fi socotit neprihănit înaintea Lui, prin faptele Legii, deoarece prin Lege vine cunoștința deplină a păcatului.

Ps 143.2;Fapt 13.39;Gal 2.16;Gal 3.11;Efes 2.8-9;Tit 3.5;Rom 7.7;

Iertarea prin credință.

21Dar acum s-a arătat o neprihănire (Grecește: dreptate), pe care o dă Dumnezeu, fără lege - despre ea mărturisesc Legea și proorocii -

Fapt 15.11;Rom 1.17;Filip 3.9;Evr 11.4;Ioan 5.46;Fapt 26.22;Rom 1.2;1Pet 1.10;

22și anume, neprihănirea dată de Dumnezeu, care vine prin credința în Isus Hristos, pentru toți și peste toți cei ce cred în El. Nu este nici o deosebire.

Rom Cap 4;Rom 10.12;Gal 3.28;Col 3.11;

23Căci toți au păcătuit, și sunt lipsiți de slava lui Dumnezeu.

Rom 3.9;Rom 11.32;Gal 3.22;

24Și sunt socotiți neprihăniți, fără plată, prin harul Său, prin răscumpărarea, care este în Hristos Isus.

Rom 4.16;Efes 2.8;Tit 3.5-7;Mat 20.28;Efes 1.7;Col 1.11;1Tim 2.6;Evr 9.12;1Pet 1.18-19;

25Pe El Dumnezeu L-a rânduit mai dinainte să fie, prin credința în sângele Lui, o jertfă de ispășire, ca să-Și arate neprihănirea Lui; căci trecuse cu vederea păcatele dinainte, în vremea îndelungii răbdări a lui Dumnezeu;

Lev 16.15;1Ioan 2.2;1Ioan 4.10;Col 1.20;Fapt 13.38-39;1Tim 1.15;Fapt 17.30;Evr 9.15;

26pentru ca, în vremea de acum, să-Și arate neprihănirea Lui în așa fel încât, să fie neprihănit, și totuși să socotească neprihănit pe cel ce crede în Isus.

27Unde este dar pricina de laudă? S-a dus. Prin ce fel de lege? A faptelor? Nu; ci prin legea credinței.

Rom 2.17-23;Rom 4.2;1Cor 1.29-31;Efes 2.9;

28Pentru că noi credem că omul este socotit neprihănit prin credință, fără faptele Legii.

Fapt 13.38-39;Rom 3.20-22;Rom 8.3;Gal 2.16;

29Sau, poate, Dumnezeu este numai Dumnezeul Iudeilor? Nu este și al Neamurilor? Da, este și al Neamurilor;

30deoarece Dumnezeu este unul singur și El va socoti neprihăniți, prin credință, pe cei tăiați împrejur, și tot prin credință și pe cei netăiați împrejur.

Rom 10.12-13;Gal 3.8-28;

Pilda lui Avraam.

31Deci, prin credință desființăm noi Legea? Nicidecum. Dimpotrivă, noi întărim Legea.

## 1 2 < 4 > 6 8 10 12 14 16

1Ce vom zice dar că a căpătat, prin puterea lui, strămoșul nostru Avraam?

Isa 51.2;Mat 3.9;Ioan 8.33-39;2Cor 11.22;

2Dacă Avraam a fost socotit neprihănit prin fapte, are cu ce să se laude, dar nu înaintea lui Dumnezeu.

Rom 3.20-28;

3Căci ce zice Scriptura? "Avraam a crezut pe Dumnezeu, și aceasta i s-a socotit ca neprihănire."

Gen 15.6;Gal 3.6;Iac 2.23;

4Însă, celui ce lucrează, plata cuvenită lui i se socotește nu ca un har, ci ca ceva datorat;

Rom 11.6;

5pe când, celui ce nu lucrează, ci crede în Cel ce socotește pe păcătos neprihănit, credința pe care o are el, îi este socotită ca neprihănire.

Ios 24.2;

6Tot astfel, și David numește fericit pe omul acela, pe care Dumnezeu, fără fapte, îl socotește neprihănit.

7"Ferice", zice el, "de aceia ale căror fărădelegi sunt iertate, și ale căror păcate sunt acoperite!

Ps 32.1-2;

8Ferice de omul, căruia nu-i ține Domnul în seamă păcatul!"

9Fericirea aceasta este numai pentru cei tăiați împrejur sau și pentru cei netăiați împrejur? Căci zicem că lui Avraam credința "i-a fost socotită ca neprihănire."

10Dar cum i-a fost socotită? După, sau înainte de tăierea lui împrejur? Nu când era tăiat împrejur, ci când era netăiat împrejur.

11Apoi a primit ca semn tăierea împrejur, ca o pecete a acelei neprihăniri, pe care o căpătase prin credință, când era netăiat împrejur. Și aceasta, pentru ca să fie tatăl tuturor celor care cred, măcar că nu sunt tăiați împrejur; ca, adică, să li se socotească și lor neprihănirea aceasta;

Gen 17.10;Luc 19.9;Rom 4.12-16;Gal 3.7;

12și pentru ca să fie și tatăl celor tăiați împrejur, adică al acelora care, nu numai că sunt tăiați împrejur, dar și calcă pe urmele credinței aceleia, pe care o avea tatăl nostru Avraam, când nu era tăiat împrejur.

Moștenirea vine prin credință.

13În adevăr, făgăduința făcută lui Avraam sau seminței lui, că va moșteni lumea, n-a fost făcută pe temeiul Legii, ci pe temeiul acelei neprihăniri, care se capătă prin credință.

Gen 17.4;Gal 3.29;

14Căci, dacă moștenitori sunt cei ce se țin de Lege, credința este zadarnică, și făgăduința este nimicită;

Gal 3.18;

15pentru că Legea aduce mânie; și unde nu este o lege, acolo nu este nici călcare de lege.

Rom 3.20;Rom 5.13-20;Rom 7.8-11;1Cor 15.56;2Cor 3.7-9;Gal 3.10-19;1Ioan 3.4;

16De aceea moștenitori sunt cei ce se fac prin credință, pentru ca să fie prin har, și pentru ca făgăduința să fie chezășuită pentru toată sămânța lui Avraam: nu numai pentru sămânța aceea care este sub Lege, ci și pentru sămânța aceea care are credința lui Avraam, tatăl nostru al tuturor,

Rom 3.24;Gal 3.22;Isa 51.2;Rom 9.8;

17după cum este scris: "Te-am rânduit să fii tatăl multor neamuri." El, adică, este tatăl nostru înaintea lui Dumnezeu, în care a crezut, care învie morții, și care cheamă lucrurile care nu sunt, ca și cum ar fi.

Gen 17.5;Rom 8.11;Efes 2.1-5;Rom 9.26;1Cor 1.28;1Pet 2.10;

18Nădăjduind împotriva oricărei nădejdi, el a crezut, și astfel a ajuns tatăl multor neamuri, după cum i se spusese: "Așa va fi sămânța ta."

Gen 15.5;

19Și, fiindcă n-a fost slab în credință, el nu s-a uitat la trupul său, care era îmbătrânit, - avea aproape o sută de ani, - nici la faptul că Sara nu mai putea să aibă copii.

Gen 17.17;Gen 18.11;Evr 11.11-12;

20El nu s-a îndoit de făgăduința lui Dumnezeu, prin necredință, ci, întărit prin credința lui, a dat slavă lui Dumnezeu,

21deplin încredințat că El ce făgăduiește, poate să și împlinească.

Ps 115.3;Luc 1.37-45;Evr 11.19;

22De aceea credința aceasta "i-a fost socotită ca neprihănire."

23Dar nu numai pentru el este scris că "i-a fost socotită ca neprihănire";

Rom 15.4;1Cor 10.6-11;

24ci este scris și pentru noi, cărora de asemenea ne va fi socotită, nouă celor ce credem în Cel ce a înviat din morți pe Isus Hristos, Domnul nostru,

Fapt 2.24;Fapt 13.30;

25care a fost dat din pricina fărădelegilor noastre, și a înviat din pricină că am fost socotiți neprihăniți.

Isa 53.5-6;Rom 3.25;Rom 5.6;Rom 8.32;2Cor 5.21;Gal 1.4;Evr 9.28;1Pet 2.24;1Pet 3.18;1Cor 15.17;1Pet 1.21;

Roadele acestui fapt.

## 1 2 < 5 > 8 10 12 14 16

1Deci, fiindcă suntem socotiți neprihăniți, prin credință, avem (Sau: Să avem.) pace cu Dumnezeu, prin Domnul nostru Isus Hristos.

Isa 32.17;Ioan 16.33;Rom 3.28-30;Efes 2.14;Col 1.20;Ioan 10.9;Ioan 14.6;Efes 2.18;Efes 3.12;Evr 10.19;

2Lui Îi datorăm faptul că, prin credință, am intrat în această stare de har, în care suntem; și ne bucurăm în nădejdea slavei lui Dumnezeu.

1Cor 15.1;Evr 3.6;

3Ba mai mult, ne bucurăm chiar și în necazurile noastre; căci știm că necazul aduce răbdare,

Mat 5.11-12;Fapt 5.41;2Cor 12.10;Filp 2.17;Iac 1.2-12;1Pet 3.14;Iac 1.3;

4răbdarea aduce biruință în încercare, iar biruința aceasta aduce nădejdea.

Iac 1.12;

5Însă nădejdea aceasta nu înșeală, pentru că dragostea lui Dumnezeu a fost turnată în inimile noastre prin Duhul Sfânt, care ne-a fost dat.

Filip 1.20;2Cor 1.22;Gal 4.6;Efes 1.13-14;

6Căci, pe când eram noi încă fără putere, Hristos, la vremea cuvenită a murit pentru cei nelegiuiți.

Rom 4.25;Rom 5.8;

7Pentru un om neprihănit cu greu ar muri cineva; dar pentru binefăcătorul lui, poate că s-ar găsi cineva să moară.

8Dar Dumnezeu Își arată dragostea față de noi prin faptul că, pe când eram noi încă păcătoși, Hristos a murit pentru noi.

Ioan 15.13;1Pet 3.18;1Ioan 3.16;1Ioan 4.9-10;

9Deci, cu atât mai mult acum, când suntem socotiți neprihăniți, prin sângele Lui, vom fi mântuiți prin El de mânia lui Dumnezeu.

Rom 3.25;Efes 2.13;Evr 9.14;1Ioan 1.7;Rom 1.18;1Tes 1.10;

10Căci, dacă atunci când eram vrăjmași, am fost împăcați cu Dumnezeu, prin moartea Fiului Său, cu mult mai mult acum, când suntem împăcați cu El, vom fi mântuiți prin viața Lui.

Rom 8.32;2Cor 5.18-19;Efes 2.16;Col 1.20-21;Ioan 5.26;Ioan 14.19;2Cor 4.10-11;

11Și nu numai atât, dar ne și bucurăm în Dumnezeu, prin Domnul nostru Isus Hristos, prin care am căpătat împăcarea.

Rom 2.17;Rom 3.29-30;Gal 4.9;

Păcatul și harul.

12De aceea, după cum printr-un singur om a intrat păcatul în lume, și prin păcat a intrat moartea, și astfel moartea a trecut asupra tuturor oamenilor, din pricină că toți au păcătuit...

Gen 3.6;1Cor 15.21;Gen 2.17;Rom 6.23;1Cor 15.21;

13(Căci înainte de Lege păcatul era în lume. Dar păcatul nu este ținut în seamă câtă vreme nu este o lege.

Rom 4.15;1Ioan 3.4;

14Totuși moartea a domnit, de la Adam până la Moise, chiar peste cei ce nu păcătuiseră printr-o călcare de lege asemănătoare cu a lui Adam, care este o icoană preînchipuitoare a Celui ce avea să vină.

1Cor 15.21-45;

15Dar cu darul fără plată nu este ca și cu greșeala; căci, dacă prin greșeala unuia singur, cei mulți au fost loviți cu moartea, apoi cu mult mai mult harul lui Dumnezeu și darul, pe care ni l-a făcut harul acesta într-un singur om, adică în Isus Hristos, s-au dat din belșug celor mulți.

Isa 53.11;Mat 20.28;Mat 26.28;

16Și darul fără plată nu vine ca printr-acel unul care a păcătuit; căci judecata venită de la unul, a adus osânda; dar darul fără plată venit în urma multor greșeli a adus o hotărâre de iertare.

17Dacă deci, prin greșeala unuia singur, moartea a domnit prin el singur, cu mult mai mult cei ce primesc, în toată plinătatea, harul și darul neprihănirii, vor domni în viață prin acel unul singur, care este Isus Hristos!)

18...Astfel dar, după cum printr-o singură greșeală, a venit o osândă, care a lovit pe toți oamenii, tot așa, printr-o singură hotărâre de iertare a venit pentru toți oamenii o hotărâre de neprihănire care dă viața.

Ioan 12.32;Evr 2.9;

19Căci, după cum prin neascultarea unui singur om, cei mulți au fost făcuți păcătoși, tot așa, prin ascultarea unui singur om, cei mulți vor fi făcuți neprihăniți.

20Ba încă și Legea a venit pentru ca să se înmulțească greșeala; dar unde s-a înmulțit păcatul, acolo harul s-a înmulțit și mai mult;

Ioan 15.22;Rom 3.20;Rom 4.15;Rom 7.8;Gal 3.19-23;Luc 7.47;1Tim 1.14;

21pentru ca, după cum păcatul a stăpânit dând moartea, tot așa și harul să stăpânească dând neprihănirea, ca să dea viața veșnică, prin Isus Hristos, Domnul nostru.

Harul ne izbăvește de stăpânirea păcatului.

## 1 2 4 < 6 > 8 10 12 14 16

1Ce vom zice dar? Să păcătuim mereu, ca să se înmulțească harul?

Rom 3.8;Rom 6.15;

2Nicidecum! Noi, care am murit față de păcat, cum să mai trăim în păcat?

Rom 6.11;Rom 7.4;Gal 2.19;Gal 6.14;Col 3.3;1Pet 2.24;

3Nu știți că toți câți am fost botezați în Isus Hristos, am fost botezați în moartea Lui?

Gal 3.27;1Cor 15.29;

4Noi deci, prin botezul în moartea Lui, am fost îngropați împreună cu El, pentru ca, după cum Hristos a înviat din morți, prin slava Tatălui, tot așa și noi să trăim o viață nouă.

Col 2.12;Rom 8.11;1Cor 6.14;2Cor 13.4;Ioan 2.11;Ioan 11.40;Gal 6.15;Efes 4.22-24;Col 3.10;

5În adevăr, dacă ne-am făcut una cu El, printr-o moarte asemănătoare cu a Lui, vom fi una cu El și printr-o înviere asemănătoare cu a Lui.

Filip 3.10-11;

6Știm bine că omul nostru cel vechi a fost răstignit împreună cu El, pentru ca trupul păcatului să fie dezbrăcat de puterea lui, în așa fel ca să nu mai fim robi ai păcatului;

Gal 2.20;Gal 5.24;Gal 6.14;Efes 4.22;Col 3.5-9;Col 2.11;

7căci cine a murit, de drept, este izbăvit de păcat.

1Pet 4.1;

8Acum, dacă am murit împreună cu Hristos, credem că vom și trăi împreună cu El,

2Tim 2.11;

9întrucât știm că Hristosul înviat din morți, nu mai moare: moartea nu mai are nici o stăpânire asupra Lui.

Apoc 1.18;

10Fiindcă prin moartea de care a murit, El a murit pentru păcat, odată pentru totdeauna; iar prin viața pe care o trăiește, trăiește pentru Dumnezeu.

Evr 9.27-28;Luc 20.38;

11Tot așa și voi înșivă, socotiți-vă morți față de păcat, și vii pentru Dumnezeu, în Isus Hristos, Domnul nostru.

Rom 6.2;Gal 2.19;

12Deci, păcatul să nu mai domnească în trupul vostru muritor, și să nu mai ascultați de poftele lui.

Ps 19.13;Ps 119.133;

13Să nu mai dați în stăpânirea păcatului mădularele voastre, ca niște unelte ale nelegiuirii; ci dați-vă pe voi înșivă lui Dumnezeu, ca vii, din morți cum erați; și dați lui Dumnezeu mădularele voastre, ca pe niște unelte ale neprihănirii.

Rom 7.5;Col 3.5;Iac 4.1;Rom 12.1;1Pet 2.24;1Pet 4.2;

14Căci păcatul nu va mai stăpâni asupra voastră, pentru că nu sunteți sub Lege, ci sub har.

Rom 7.4-6;Rom 8.2;Gal 5.18;

Harul nu îndreptățește păcatul.

15Ce urmează de aici? Să păcătuim pentru că nu mai suntem sub Lege ci sub har? Nicidecum.

1Cor 9.21;

16Nu știți că, dacă vă dați robi cuiva, ca să-l ascultați, sunteți robii aceluia de care ascultați, fie că este vorba de păcat, care duce la moarte, fie că este vorba de ascultare, care duce la neprihănire?

Mat 6.24;Ioan 8.34;2Pet 2.19;

17Dar mulțumiri fie aduse lui Dumnezeu, pentru că, după ce ați fost robi ai păcatului, ați ascultat acum din inimă de dreptarul învățăturii, pe care ați primit-o.

2Tim 1.13;

18Și prin chiar faptul că ați fost izbăviți de sub păcat, v-ați făcut robi ai neprihănirii. -

Ioan 8.32;1Cor 7.22;Gal 5.1;1Pet 2.16;

19Vorbesc omenește, din pricina neputinței firii voastre pământești: după cum odinioară v-ați făcut mădularele voastre roabe ale necurăției și fărădelegii, așa că săvârșeați fărădelegea, tot așa, acum trebuie să vă faceți mădularele voastre roabe ale neprihănirii, ca să ajungeți la sfințirea voastră!

20Căci, atunci când erați robi ai păcatului, erați slobozi față de neprihănire.

Ioan 8.34;

21Și ce roade aduceați atunci? Roade, de care acum vă este rușine: pentru că sfârșitul acestor lucruri este moartea.

Rom 7.5;Rom 1.32;

22Dar acum, odată ce ați fost izbăviți de păcat și v-ați făcut robi ai lui Dumnezeu, aveți ca rod sfințirea, iar ca sfârșit: viața veșnică.

Ioan 8.32;

23Fiindcă plata păcatului este moartea: dar darul fără plată al lui Dumnezeu este viața veșnică în Isus Hristos, Domnul nostru.

Gen 2.17;Rom 5.12;Iac 1.15;Rom 2.7;Rom 5.17-21;1Pet 1.4;

Creștinul izbăvit de Lege.

## 1 2 4 < 7 > 10 12 14 16

1Nu știți, fraților, - căci vorbesc unor oameni care cunosc Legea - că Legea are stăpânire asupra omului câtă vreme trăiește el?

2Căci femeia măritată este legată prin Lege de bărbatul ei câtă vreme trăiește el; dar dacă-i moare bărbatul, este dezlegată de legea bărbatului ei.

1Cor 7.39;Mat 5.32;

3Dacă deci, când îi trăiește bărbatul, ea se mărită după altul, se va chema preacurvă; dar dacă-i moare bărbatul, este dezlegată de Lege, așa că nu mai este preacurvă, dacă se mărită după altul.

4Tot astfel, frații mei, prin trupul lui Hristos, și voi ați murit în ce privește Legea, ca să fiți ai altuia, adică ai Celui ce a înviat din morți; și aceasta, ca să aducem rod pentru Dumnezeu.

Rom 8.2;Gal 2.19;Gal 5.18;Efes 2.15;Col 2.14;Gal 5.22;

5Căci, când trăiam sub firea noastră pământească, patimile păcatelor, ațâțate de Lege, lucrau în mădularele noastre, și ne făceau să aducem roade pentru moarte.

Rom 6.13;Rom 6.21;Gal 5.19;Iac 1.15;

6Dar acum, am fost izbăviți de Lege, și suntem morți față de Legea aceasta, care ne ținea robi, pentru ca să slujim lui Dumnezeu într-un duh nou, iar nu după vechea slovă.

Rom 2.29;2Cor 3.6;

Legea dă cunoștința păcatului.

7Deci ce vom zice? Legea este ceva păcătos? Nicidecum! Dimpotrivă, păcatul nu l-am cunoscut decât prin Lege. De pildă, n-aș fi cunoscut pofta, dacă Legea nu mi-ar fi spus: "Să nu poftești!"

Rom 3.20;Ex 20.17;Deut 5.21;Fapt 20.33;Rom 13.9;

8Apoi păcatul a luat prilejul, și a făcut să se nască în mine prin porunca tot felul de pofte; căci fără Lege, păcatul este mort.

Rom 4.15;Rom 5.20;

9Odinioară, fiindcă eram fără Lege, trăiam; dar când a venit porunca, păcatul a înviat, și eu am murit.

1Cor 15.56;

10Și porunca, ea, care trebuia să-mi dea viața, mi-a pricinuit moartea.

Lev 18.5;Ezec 20.11-21;2Cor 3.7;

11Pentru că păcatul a luat prilejul prin ea m-a amăgit, și prin însăși, porunca aceasta m-a lovit cu moartea.

12Așa că Legea, negreșit, este sfântă, și porunca este sfântă, dreaptă și bună.

Ps 19.8;Ps 119.38-137;1Tim 1.8;

13Atunci, un lucru bun mi-a dat moartea? Nicidecum. Dar păcatul, tocmai ca să iasă la iveală ca păcat, mi-a dat moartea printr-un lucru bun, pentru ca păcatul să se arate afară din cale de păcătos, prin faptul că se slujea de aceeași poruncă.

Lupta firii pământești împotriva duhului.

14Știm, în adevăr, că Legea este duhovnicească: dar eu sunt pământesc, vândut rob păcatului.

1Împ 21.20-25;2Împ 17.17;

15Căci nu știu ce fac: nu fac ce vreau, ci fac ce urăsc.

Gal 5.17;

16Acum, dacă fac ce nu vreau, mărturisesc prin aceasta că Legea este bună.

17Și atunci, nu mai sunt eu cel ce face lucrul acesta, ci păcatul care locuiește în mine.

18Știu, în adevăr, că nimic bun nu locuiește în mine, adică în firea mea pământească, pentru că, ce-i drept, am voința să fac binele, dar n-am puterea să-l fac.

Gen 6.5;Gen 8.21;

19Căci binele, pe care vreau să-l fac, nu-l fac, ci răul, pe care nu vreau să-l fac, iată ce fac!

20Și dacă fac ce nu vreau să fac, nu mai sunt eu cel ce face lucrul acesta, ci păcatul care locuiește în mine.

21Găsesc dar în mine legea aceasta: când vreau să fac binele, răul este lipit de mine.

22Fiindcă, după omul dinăuntru îmi place Legea lui Dumnezeu;

Ps 1.2;2Cor 4.16;Efes 3.16;Col 3.9-10;

23dar văd în mădularele mele o altă lege, care se luptă împotriva legii primite de mintea mea, și mă ține rob legii păcatului, care este în mădularele mele.

Gal 5.17;Rom 6.13-19;

24O, nenorocitul de mine! Cine mă va izbăvi de acest trup de moarte?...

25Mulțumiri fie aduse lui Dumnezeu, prin Isus Hristos, Domnul nostru!... Astfel dar, cu mintea, eu slujesc legii lui Dumnezeu; dar cu firea pământească, slujesc legii păcatului.

1Cor 15.57;

Creștinul trăiește după Duh.

## 1 2 4 6 < 8 > 10 12 14 16

1Acum dar nu este nici o osândire pentru cei ce sunt în Hristos Isus, care nu trăiesc după îndemnurile firii pământești, ci după îndemnurile Duhului.

Rom 8.4;Gal 5.16-25;

2În adevăr, legea Duhului de viață în Hristos Isus, m-a izbăvit de Legea păcatului și a morții.

Ioan 8.36;Rom 6.18-22;Gal 2.19;Gal 5.1;1Cor 15.45;2Cor 3.6;Rom 7.24-25;

3Căci - lucru cu neputință Legii, întrucât firea pământească (Grecește: carnea, aici și peste tot unde e "firea pământească".) o făcea fără putere - Dumnezeu a osândit păcatul în firea pământească, trimițând, din pricina păcatului, pe însuși Fiul Său într-o fire asemănătoare cu a păcatului,

Fapt 13.39;Rom 3.20;Evr 7.18-19;Evr 10.1-14;2Cor 5.21;Gal 3.13;

4pentru ca porunca Legii să fie împlinită în noi, care trăim nu după îndemnurile firii pământești, ci după îndemnurile Duhului.

Rom 8.1;

5În adevăr, cei ce trăiesc după îndemnurile firii pământești, umblă după lucrurile firii pământești; pe când cei ce trăiesc după îndemnurile Duhului, umblă după lucrurile Duhului.

Ioan 3.6;1Cor 2.14;Gal 5.22-25;

6Și umblarea după lucrurile firii pământești, este moarte, pe când umblarea după lucrurile Duhului este viață și pace.

Rom 6.21;Rom 8.13;Gal 6.8;

7Fiindcă umblarea după lucrurile firii pământești este vrăjmășie împotriva lui Dumnezeu, căci, ea nu se supune Legii lui Dumnezeu, și nici nu poate să se supună.

Iac 4.4;1Cor 2.14;

8Deci, cei ce sunt pământești, nu pot să placă lui Dumnezeu.

9Voi însă nu mai sunteți pământești, ci duhovnicești, dacă Duhul lui Dumnezeu locuiește în adevăr în voi. Dacă n-are cineva Duhul lui Hristos, nu este al Lui.

1Cor 3.16;1Cor 6.19;Ioan 3.34;Gal 4.6;Filip 1.19;1Pet 1.11;

10Și dacă Hristos este în voi, trupul vostru, da, este supus morții, din pricina păcatului; dar duhul vostru este viu, din pricina neprihănirii.

11Și dacă Duhul Celui ce a înviat pe Isus dintre cei morți locuiește în voi, Cel ce a înviat pe Hristos Isus din morți, va învia și trupurile voastre muritoare, din pricina Duhului Său, care locuiește în voi.

Fapt 2.24;Rom 6.4-5;1Cor 6.14;2Cor 4.14;Efes 2.5;

Creștinul trăiește în așteptarea mântuirii.

12Așadar, fraților, noi nu mai datorăm nimic firii pământești, ca să trăim după îndemnurile ei.

Rom 6.7-14;

13Dacă trăiți după îndemnurile ei, veți muri; dar dacă, prin Duhul, faceți să moară faptele trupului, veți trăi.

Rom 8.6;Gal 6.8;Efes 4.22;Col 3.5;

14Căci toți cei ce sunt călăuziți de Duhul lui Dumnezeu sunt fii ai lui Dumnezeu.

Gal 5.18;

15Și voi n-ați primit un duh de robie, ca să mai aveți frică; ci ați primit un duh de înfiere, care ne face să strigăm: "Ava! adică: Tată!"

1Cor 2.12;Evr 2.15;2Tim 1.7;1Ioan 4.18;Isa 56.6;Gal 4.5-6;Marc 14.36;

16Însuși Duhul adeverește împreună cu duhul nostru că suntem copii ai lui Dumnezeu.

2Cor 1.22;2Cor 5.5;Efes 1.13;Efes 4.30;

17Și, dacă suntem copii, suntem și moștenitori: moștenitori ai lui Dumnezeu, și împreună moștenitori cu Hristos, dacă suferim cu adevărat împreună cu El, ca să fim și proslăviți împreună cu El.

Fapt 26.18;Gal 4.7;Fapt 14.22;Filip 1.29;2Tim 2.11-12;

18Eu socotesc că suferințele din vremea de acum nu sunt vrednice să fie puse alături cu slava viitoare, care are să fie descoperită față de noi.

2Cor 4.17;1Pet 1.6-7;1Pet 4.13;

19De asemenea, și firea așteaptă cu o dorință înfocată descoperirea fiilor lui Dumnezeu.

2Pet 3.13;1Ioan 3.2;Gen 3.19;

20Căci firea a fost supusă deșertăciunii - nu de voie, ci din pricina celui ce a supus-o - cu nădejdea însă,

Rom 8.22;

21că și ea va fi izbăvită din robia stricăciunii, ca să aibă parte de slobozenia slavei copiilor lui Dumnezeu.

22Dar știm că până în ziua de azi, toată firea suspină și suferă durerile nașterii.

Ier 12.11;

23Și nu numai ea, dar și noi, care avem cele dintâi roade ale Duhului, suspinăm în noi, și așteptăm înfierea, adică răscumpărarea trupului nostru.

2Cor 5.5;Efes 1.14;2Cor 5.2-4;Luc 20.36;Luc 21.28;Efes 4.30;

24Căci în nădejdea aceasta am fost mântuiți. Dar o nădejde care se vede, nu mai este nădejde: pentru că ce se vede, se mai poate nădăjdui?

2Cor 5.7;Evr 11.1;

25Pe când, dacă nădăjduim ce nu vedem, așteptăm cu răbdare.

26Și tot astfel și Duhul ne ajută în slăbiciunea noastră: căci nu știm cum trebuie să ne rugăm. Dar însuși Duhul mijlocește pentru noi cu suspine negrăite.

Mat 20.22;Iac 4.3;Zah 12.10;Efes 6.18;

27Și Cel ce cercetează inimile, știe care este năzuința Duhului; pentru că El mijlocește pentru sfinți după voia lui Dumnezeu.

1Cron 28.9;Ps 7.9;Prov 17.3;Ier 11.20;Ier 17.10;Ier 20.12;Fapt 1.24;1Tes 2.4;Apoc 2.23;1Ioan 5.14;

Pe creștin nimic nu-l poate despărți de dragostea lui Dumnezeu.

28De altă parte, știm că toate lucrurile lucrează împreună spre binele celor ce iubesc pe Dumnezeu, și anume, spre binele celor ce sunt chemați după planul Său.

Rom 9.11-24;2Tim 1.9;

29Căci pe aceia, pe care i-a cunoscut mai dinainte, i-a și hotărât mai dinainte să fie asemenea chipului Fiului Său, pentru ca El să fie cel întâi născut dintre mai mulți frați.

Ex 33.12-17;Ps 1.6;Ier 1.5;Mat 7.23;Rom 11.2;2Tim 2.19;1Pet 1.2;Efes 1.5-11;Ioan 17.22;2Cor 3.18;Filip 3.21;1Ioan 3.2;Col 1.15-18;Evr 1.6;Apoc 1.5;

30Și pe aceia pe care i-a hotărât mai dinainte, i-a și chemat; și pe aceia pe care i-a chemat, i-a și socotit neprihăniți; iar pe aceia pe care i-a socotit neprihăniți, i-a și proslăvit.

Rom 1.6;Rom 9.24;Efes 4.4;Evr 9.15;1Pet 2.9;1Cor 6.11;Ioan 17.22;Efes 2.6;

31Deci, ce vom zice noi în fața tuturor acestor lucruri? Dacă Dumnezeu este pentru noi, cine va fi împotriva noastră?

32El, care n-a cruțat nici chiar pe Fiul Său, ci L-a dat pentru noi toți, cum nu ne va da fără plată, împreună cu El, toate lucrurile?

Rom 5.6-10;Rom 4.25;

33Cine va ridica pâră împotriva aleșilor lui Dumnezeu? Dumnezeu este Acela, care-i socotește neprihăniți!

Isa 50.8-9;Apoc 12.10-11;

34Cine-i va osândi? Hristos a murit! Ba mai mult, El a și înviat, stă la dreapta lui Dumnezeu, și mijlocește pentru noi!

Iov 34.29;Marc 16.19;Col 3.1;Evr 1.3;Evr 8.1;Evr 12.2;1Pet 3.22;Evr 7.25;Evr 9.24;1Ioan 2.1;

35Cine ne va despărți pe noi de dragostea lui Hristos? Necazul, sau strâmtorarea, sau prigonirea, sau foametea, sau lipsa de îmbrăcăminte, sau primejdia sau sabia?

36După cum este scris: "Din pricina Ta suntem dați morții toată ziua; suntem socotiți ca niște oi de tăiat."

Ps 44.22;1Cor 15.30-31;2Cor 4.11;

37Totuși în toate aceste lucruri noi suntem mai mult decât biruitori, prin Acela care ne-a iubit.

1Cor 15.57;2Cor 2.14;1Ioan 4.4;1Ioan 5.4-5;Apoc 12.11;

38Căci sunt bine încredințat că nici moartea, nici viața, nici îngerii, nici stăpânirile, nici puterile, nici lucrurile de acum, nici cele viitoare,

Efes 1.21;Efes 6.12;Col 1.16;Col 2.25;1Pet 3.22;

39nici înălțimea, nici adâncimea, nici o altă făptură (Sau: zidire.), nu vor fi în stare să ne despartă de dragostea lui Dumnezeu, care este în Isus Hristos, Domnul nostru.

Pavel și mântuirea Israeliților.

## 1 2 4 6 < 9 > 12 14 16

1Spun adevărul în Hristos, nu mint; cugetul meu, luminat de Duhul Sfânt, îmi este martor,

Rom 1.9;2Cor 1.23;2Cor 11.31;2Cor 12.19;Gal 1.20;Filip 1.8;1Tim 2.7;

2că simt o mare întristare, și am o durere necurmată în inimă.

Rom 10.1;

3Căci aproape să doresc să fiu eu însumi anatema, despărțit de Hristos, pentru frații mei, rudele mele trupești.

Ex 32.32;

4Ei sunt Israeliți, au înfierea, slava, legămintele, darea Legii, slujba dumnezeiască, făgăduințele,

Deut 7.6;Ex 4.22;Deut 14.1;Ier 31.9;1Sam 4.21;1Împ 8.11;Ps 63.2;Ps 78.61;Fapt 3.25;Evr 8.8-10;Ps 147.19;Evr 9.1;Fapt 13.32;Rom 3.2;Efes 2.12;

5patriarhii, și din ei a ieșit, după trup, Hristosul, care este mai presus de toate lucrurile, Dumnezeu binecuvântat în veci. Amin!

Deut 10.15;Rom 11.28;Luc 3.23;Rom 1.3;Ier 23.6;Ioan 1.1;Fapt 20.28;

Dumnezeu este stăpân să aleagă.

6Dar aceasta nu înseamnă că a rămas fără putere Cuvântul lui Dumnezeu. Căci nu toți cei ce se coboară din Israel, sunt Israel;

Num 23.19;Rom 3.3;Ioan 8.39;Rom 2.28-29;Rom 4.12-16;Gal 6.16;

7și, măcar că sunt sămânța lui Avraam, nu toți sunt copiii lui Avraam; ci este scris: "În Isaac vei avea o sămânță, care-ți va purta numele."

Gal 4.23;Gen 21.12;Evr 11.18;

8Aceasta înseamnă că nu copiii trupești sunt copii ai lui Dumnezeu; ci copiii făgăduinței sunt socotiți ca sămânță.

Gal 4.28;

9Căci cuvântul acesta este o făgăduință: "Pe vremea aceasta Mă voi întoarce, și Sara va avea un fiu."

Gen 18.10-14;

10Ba mai mult; tot așa a fost cu Rebeca. Ea a zămislit doi gemeni numai de la părintele nostru Isaac.

Gen 25.21;

11Căci, măcar că cei doi gemeni nu se născuseră încă, și nu făcuseră nici bine nici rău, - ca să rămână în picioare hotărârea mai dinainte a lui Dumnezeu, prin care se făcea o alegere, nu prin fapte, ci prin Cel ce cheamă, -

Rom 4.17;Rom 8.28;

12s-a zis Rebecii: "Cel mai mare va fi rob celui mai mic",

Gen 25.23;

13după cum este scris: "Pe Iacov l-am iubit, iar pe Esau l-am urât."

Deut 21.15;Prov 13.24;Mal 1.2-3;Mat 10.37;Luc 14.26;Ioan 12.25;

Dumnezeu se îndură de cine-l place.

14Deci ce vom zice? Nu cumva este nedreptate în Dumnezeu? Nicidecum!

Deut 32.4;2Cron 19.7;Iov 8.3;Iov 34.10;Ps 92.15;

15Căci El a zis lui Moise: "Voi avea milă de oricine-Mi va plăcea să am milă; și Mă voi îndura de oricine-Mi va plăcea să Mă îndur."

Ex 33.19;

16Așadar, nu atârnă nici de cine vrea, nici de cine aleargă, ci de Dumnezeu care are milă.

17Fiindcă Scriptura zice lui Faraon: "Te-am ridicat înadins, ca să-Mi arăt în tine puterea Mea, și pentru ca Numele Meu să fie vestit în tot pământul."

Gal 3.8-22;Ex 9.16;

18Astfel, El are milă de cine vrea și împietrește pe cine vrea.

19Dar îmi vei zice: "Atunci de ce mai bagă vină? Căci cine poate sta împotriva voii Lui?"

2Cron 20.6;Iov 9.12;Iov 23.13;Dan 4.35;

20Dar, mai degrabă, cine ești tu, omule, ca să răspunzi împotriva lui Dumnezeu? Nu cumva vasul de lut va zice celui ce l-a făcut: "Pentru ce m-ai făcut așa?"

Isa 29.16;Isa 45.6;Isa 64.8;

21Nu este olarul stăpân pe lutul lui, ca din aceeași frământătură de lut să facă un vas pentru o întrebuințare de cinste, și un alt vas pentru o întrebuințare de ocară?

Prov 16.4;Ier 18.6;2Tim 2.20;

22Și ce putem spune, dacă Dumnezeu, fiindcă voia să-Și arate mânia și să-Și descopere puterea, a suferit cu multă răbdare niște vase ale mâniei, făcute pentru pieire;

1Tes 5.9;1Pet 2.8;Iuda 4;

23și să-Și arate bogăția slavei Lui față de niște vase ale îndurării, pe care le-a pregătit mai dinainte pentru slavă (despre noi vorbesc)?

Rom 2.4;Efes 1.7;Col 1.27;Rom 8.28-30;

24Astfel, El ne-a chemat nu numai dintre Iudei, ci și dintre Neamuri,

Rom 3.29;

25după cum zice în Osea: "Voi numi "popor al Meu", pe cel ce nu era poporul Meu, și "preaiubită", pe cea care nu era preaiubită.

Osea 2.23;1Pet 2.10;

26Și acolo unde li se zicea: "Voi nu sunteți poporul Meu", vor fi numiți fii ai Dumnezeului celui viu."

Osea 1.10;

27Isaia, de altă parte, strigă cu privire la Israel: "Chiar dacă numărul fiilor lui Israel ar fi ca nisipul mării, numai rămășița va fi mântuită.

Isa 10.22-23;Rom 11.5;

28Căci Domnul va împlini pe deplin și repede pe pământ cuvântul Lui.

Isa 28.22;

29Și, cum zisese Isaia mai înainte: "Dacă nu ne-ar fi lăsat Domnul Savaot o sămânță, am fi ajuns ca Sodoma, și ne-am fi asemănat cu Gomora."

Isa 1.9;Plân 3.22;Isa 13.19;Ier 50.40;

Neamurile au căpătat mântuirea.

30Deci ce vom zice? Neamurile, care nu umblau după neprihănire, au căpătat neprihănirea și anume neprihănirea care se capătă prin credință;

Rom 4.11;Rom 10.20;Rom 1.17;

31pe când Israel, care umbla după o Lege, care să dea neprihănirea, n-a ajuns la Legea aceasta.

Rom 10.2;Rom 11.7;Gal 5.4;

32Pentru ce? Pentru că Israel n-a căutat-o prin credință, ci prin fapte. Ei s-au lovit de piatra de poticnire,

Luc 2.34;1Cor 1.23;

33după cum este scris: "Iată că pun în Sion o Piatră de poticnire, și o stâncă de cădere: și cine crede în El, nu va fi dat de rușine."

Ps 118.22;Isa 8.14;Isa 28.16;Mat 21.42;1Pet 2.6-8;Rom 10.11;

Mântuirea este aproape.

## 1 2 4 6 8 < 10 > 12 14 16

1Fraților, dorința inimii mele și rugăciunea mea către Dumnezeu pentru Israeliți, este să fie mântuiți.

2Le mărturisesc că ei au râvnă pentru Dumnezeu, dar fără pricepere:

Fapt 21.20;Fapt 22.3;Gal 1.14;Gal 4.17;Rom 9.31;

3pentru că, întrucât n-au cunoscut neprihănirea, pe care o dă Dumnezeu, au căutat să-și pună înainte o neprihănire a lor înșiși, și nu s-au supus astfel neprihănirii, pe care o dă Dumnezeu.

Rom 1.17;Rom 9.30;Filip 3.9;

4Căci Hristos este sfârșitul Legii, pentru ca oricine crede în El, să poată căpăta neprihănirea.

Mat 5.17;Gal 3.24;

5În adevăr, Moise scrie că omul care împlinește neprihănirea, pe care o dă Legea, va trăi prin ea.

Lev 18.5;Neem 9.29;Ezec 20.11-21;Gal 3.12;

6Pe când iată cum vorbește neprihănirea, pe care o dă credința: "Să nu zici în inima ta: "Cine se va sui în cer?" (Să pogoare adică pe Hristos din cer).

Deut 30.12-13;

7Sau: "Cine se va pogorî în Adânc?" (Să scoale adică pe Hristos din morți).

8Ce zice ea deci? "Cuvântul este aproape de tine: în gura ta și în inima ta." Și cuvântul acesta este cuvântul credinței, pe care-l propovăduim noi.

Deut 30.14;

9Dacă mărturisești deci cu gura ta pe Isus ca Domn, și dacă crezi în inima ta că Dumnezeu L-a înviat din morți, vei fi mântuit.

Mat 10.32;Luc 12.8;Fapt 8.37;

10Căci prin credința din inimă se capătă neprihănirea, și prin mărturisirea cu gura se ajunge la mântuire,

11după cum zice Scriptura: "Oricine crede în el, nu va fi dat de rușine."

Isa 28.16;Isa 49.23;Ier 17.7;Rom 9.33;

12În adevăr, nu este nici o deosebire între Iudeu și Grec; căci toți au același Domn, care este bogat în îndurare pentru toți cei ce-L cheamă.

Fapt 15.9;Rom 3.22;Gal 3.28;Fapt 10.36;Rom 3.29;1Tim 2.5;Efes 1.7;Efes 2.4-7;

13Fiindcă "oricine va chema Numele Domnului, va fi mântuit."

Lucrul acesta a fost vestit.

14Dar cum vor chema pe Acela în care n-au crezut? Și cum vor crede în Acela, despre care n-au auzit? Și cum vor auzi despre El fără propovăduitor?

15Și cum vor propovădui, dacă nu sunt trimiși? După cum este scris: "Cât de frumoase sunt picioarele celor ce vestesc pacea, ale celor ce vestesc Evanghelia!"

Isa 52.7;Nah 1.15;

16Dar nu toți au ascultat de Evanghelie. Căci Isaia zice: "Doamne, cine a crezut propovăduirea noastră?"

Rom 3.3;Evr 4.2;Isa 53.1;Ioan 12.38;

17Astfel, credința vine în urma auzirii; iar auzirea vine prin Cuvântul lui Hristos.

18Dar eu întreb: "N-au auzit ei?" Ba da; căci "glasul lor a răsunat prin tot pământul, și cuvintele lor au ajuns până la marginile lumii."

Ps 19.4;Mat 24.14;Mat 28.19;Marc 16.15;Col 1.6-23;1Împ 18.10;Mat 4.8;

19Dar întreb iarăși: "N-a știut Israel lucrul acesta?" Ba da; căci Moise, cel dintâi, zice: "Vă voi întărâta la pizmă prin ceea ce nu este neam, vă voi ațâța mânia printr-un neam fără pricepere."

Deut 32.21;Rom 11.11;Tit 3.3;

20Și Isaia merge cu îndrăzneala până acolo că zice: "Am fost găsit de cei ce nu Mă căutau; M-am făcut cunoscut celor ce nu întrebau de Mine."

Isa 65.1;Rom 9.30;

21Pe când, despre Israel zice: "Toată ziua Mi-am întins mâinile spre un norod răzvrătit și împotrivitor la vorbă."

Isa 65.2;

Orbirea lui Israel.

## 1 2 4 6 8 < 11 > 14 16

1Întreb dar: "A lepădat Dumnezeu pe poporul Său?" Nicidecum! Căci și eu sunt Israelit, din sămânța lui Avraam, din seminția lui Beniamin.

1Sam 12.22;Ier 31.37;2Cor 11.22;Filip 3.5;

2Dumnezeu n-a lepădat pe poporul Său, pe care l-a cunoscut mai dinainte. Nu știți ce zice Scriptura, în locul unde vorbește despre Ilie? Cum se plânge el lui Dumnezeu împotriva lui Israel, când zice:

Rom 8.29;

3"Doamne, pe proorocii Tăi i-au omorât, altarele Tale le-au surpat; am rămas eu singur, și caută să-mi ia viața?"

1Împ 19.10-14;

4Dar ce-i răspunde Dumnezeu? "Mi-am păstrat șapte mii de bărbați, care nu și-au plecat genunchiul înaintea lui Baal."

1Împ 19.18;

5Tot așa, și în vremea de față, este o rămășiță datorită unei alegeri, prin har.

Rom 9.27;

6Și dacă este prin har, atunci nu mai este prin fapte; altminteri, harul n-ar mai fi har. Și dacă este prin fapte, nu mai este prin har; altminteri, fapta n-ar mai fi faptă.

Rom 4.4-5;Gal 5.4;Deut 9.4-5;

7Deci, ce urmează? Că Israel n-a căpătat ce căuta, iar rămășița aleasă a căpătat; pe când ceilalți au fost împietriți,

Rom 9.31;Rom 10.9;

8după cum este scris: "Dumnezeu le-a dat un duh de adormire, ochi ca să nu vadă, și urechi ca să n-audă, până în ziua de astăzi."

Isa 29.10;Deut 29.4;Isa 6.9;Ier 5.21;Ezec 12.2;Mat 13.14;Ioan 12.40;Fapt 28.26-27;

9Și David zice: "Masa lor să li se prefacă într-o cursă, într-un laț, într-un prilej de cădere și într-o dreaptă răsplătire.

Ps 69.22;

10Să li se întunece ochii ca să nu vadă, și spinarea să le-o ții mereu gârbovită."

Ps 69.23;

Înștiințarea Neamurilor.

11Întreb dar: "S-au poticnit ei ca să cadă? Nicidecum! Ci, prin alunecarea lor, s-a făcut cu putință mântuirea Neamurilor, ca să facă pe Israel gelos;

Fapt 13.46;Fapt 18.6;Fapt 22.18;Fapt 22.21;Fapt 28.24;Fapt 28.28;Rom 10.19;

12dacă, deci, alunecarea lor a fost o bogăție pentru lume, și paguba lor a fost o bogăție pentru Neamuri, ce va fi plinătatea întoarcerii lor?

13V-o spun vouă, Neamurilor: "Întrucât sunt apostol al Neamurilor, îmi slăvesc slujba mea,

Fapt 9.15;Fapt 13.2;Fapt 22.21;Rom 15.16;Gal 1.16;Gal 2.2-9;Efes 3.8;1Tim 2.7;2Tim 1.11;

14și caut, ca, dacă este cu putință, să stârnesc gelozia celor din neamul meu, și să mântuiesc pe unii din ei.

1Cor 7.16;1Cor 9.22;1Tim 4.16;Iac 5.20;

15Căci, dacă lepădarea lor a adus împăcarea lumii, ce va fi primirea lor din nou, decât viață din morți?

16Iar dacă cele dintâi roade sunt sfinte, și plămădeala este sfântă; și dacă rădăcina este sfântă, și ramurile sunt sfinte.

Lev 23.10;Num 15.18-21;

17Iar dacă unele din ramuri au fost tăiate, și dacă tu, care erai dintr-un măslin sălbatic, ai fost altoit în locul lor, și ai fost făcut părtaș rădăcinii și grăsimii măslinului,

Ier 11.16;Fapt 2.39;Efes 2.12-13;

18nu te făli față de ramuri. Dacă te fălești, să știi că nu tu ții rădăcina, ci rădăcina te ține pe tine.

1Cor 10.12;

19Dar vei zice: "Ramurile au fost tăiate, ca să fiu altoit eu."

20Adevărat: au fost tăiate din pricina necredinței lor, și tu stai în picioare prin credință: Nu te îngâmfa dar, ci teme-te!

Rom 12.16;Prov 28.14;Isa 66.2;Filip 2.12;

21Căci dacă n-a cruțat Dumnezeu ramurile firești, nu te va cruța nici pe tine.

22Uită-te dar la bunătatea și asprimea lui Dumnezeu: asprime față de cei ce au căzut, și bunătate față de tine, dacă nu încetezi să rămâi în bunătatea aceasta; altminteri, vei fi tăiat și tu.

1Cor 15.2;Evr 3.6-14;Ioan 15.2;

23Și chiar ei: dacă nu stăruie în necredință, vor fi altoiți; căci Dumnezeu poate să-i altoiască iarăși.

2Cor 3.16;

24Fiindcă, dacă tu, care ai fost tăiat dintr-un măslin, care din fire era sălbatic, ai fost altoit, împotriva firii tale, într-un măslin bun, cu cât mai mult vor fi altoiți ei, care sunt ramuri firești, în măslinul lor?

Tot Israelul va fi mântuit.

25Fraților, pentru ca să nu vă socotiți singuri înțelepți, nu vreau să nu știți taina aceasta: o parte din Israel a căzut într-o împietrire, care va ține până va intra numărul deplin al Neamurilor.

Rom 12.16;Rom 11.7;2Cor 3.14;Luc 21.24;Apoc 7.9;

26Și atunci tot Israelul va fi mântuit, după cum este scris: "Izbăvitorul va veni din Sion, și va îndepărta toate nelegiuirile de la Iacov.

Isa 59.20;Ps 14.7;

27Acesta va fi legământul, pe care-l voi face cu ei, când le voi șterge păcatele."

Isa 27.9;Ier 31.31;Evr 8.8;Evr 10.16;

28În ce privește Evanghelia, ei sunt vrăjmași, și aceasta spre binele vostru; dar în ce privește alegerea, sunt iubiți, din pricina părinților lor.

Deut 7.8;Deut 9.5;Deut 10.15;

29Căci lui Dumnezeu nu-I pare rău de darurile și de chemarea făcută.

Num 23.19;

30După cum voi odinioară n-ați ascultat de Dumnezeu, și după cum prin neascultarea lor ați căpătat îndurare acum,

Efes 2.2;Col 3.7;

31tot așa, ei acum n-au ascultat, pentru ca, prin îndurarea arătată vouă, să capete și ei îndurare.

32Fiindcă Dumnezeu a închis pe toți oamenii în neascultare, ca să aibă îndurare de toți.

Rom 3.9;Gal 3.22;

33O, adâncul bogăției, înțelepciunii și științei lui Dumnezeu! Cât de nepătrunse sunt judecățile Lui, și cât de neînțelese sunt căile Lui!

Ps 36.6;Iov 11.7;Ps 92.5;

34Și în adevăr, "cine a cunoscut gândul Domnului? Sau cine a fost sfetnicul Lui?

Iov 15.8;Isa 40.13;Ier 23.18;1Cor 2.16;Iov 36.22;

35Cine I-a dat ceva întâi, ca să aibă de primit înapoi?"

Iov 35.7;Iov 41.11;

36Din El, prin El, și pentru El sunt toate lucrurile. A Lui să fie slava în veci! Amin.

1Cor 8.6;Col 1.16;Gal 1.5;1Tim 1.17;2Tim 4.18;Evr 13.21;1Pet 5.11;2Pet 3.18;Iuda 25;Apoc 1.6;

Predarea în slujba lui Dumnezeu.

## 1 2 4 6 8 10 < 12 > 14 16

1Vă îndemn dar, fraților, pentru îndurarea lui Dumnezeu, să aduceți trupurile voastre ca o jertfă vie, sfântă, plăcută lui Dumnezeu: aceasta va fi din partea voastră o slujbă duhovnicească.

2Cor 10.1;1Pet 2.5;Ps 50.13-14;Rom 6.13-19;1Cor 6.13-20;Evr 10.20;

2Să nu vă potriviți chipului veacului acestuia, ci să vă prefaceți, prin înnoirea minții voastre, ca să puteți deosebi bine voia lui Dumnezeu: cea bună, plăcută și desăvârșită.

1Pet 1.14;1Ioan 2.15;Efes 1.18;Efes 4.23;Col 1.21-22;Col 3.10;Efes 5.10-17;1Tes 4.3;

3Prin harul, care mi-a fost dat, eu spun fiecăruia dintre voi, să nu aibă despre sine o părere mai înaltă decât se cuvine; ci să aibă simțiri cumpătate despre sine, potrivit cu măsura de credință, pe care a împărțit-o Dumnezeu fiecăruia.

Rom 1.5;Rom 15.15;1Cor 3.10;1Cor 15.10;Gal 2.9;Efes 3.2-8;Prov 25.27;Ecl 7.16;Rom 11.20;1Cor 12.7-11;Efes 4.7;

4Căci, după cum într-un trup avem mai multe mădulare, și mădularele n-au toate aceeași slujbă,

1Cor 12.12;Efes 4.16;

5tot așa, și noi, care suntem mulți, alcătuim un singur trup în Hristos; dar, fiecare în parte, suntem mădulare unii altora.

1Cor 10.17;1Cor 12.20-27;Efes 1.23;Efes 4.25;

6Deoarece avem felurite daruri, după harul care ne-a fost dat: cine are darul prorociei, să-l întrebuințeze după măsura credinței lui.

1Cor 12.4;1Pet 4.10-11;Rom 12.3;Fapt 11.27;1Cor 12.10-28;1Cor 13.2;1Cor 14.1-31;

7Cine este chemat la o slujbă, să se țină de slujba lui. Cine învață pe alții, să se țină de învățătură.

Fapt 13.1;Gal 6.6;Efes 4.11;1Tim 5.17;

8Cine îmbărbătează pe alții, să se țină de îmbărbătare. Cine dă, să dea cu inimă largă. Cine cârmuiește, să cârmuiască cu râvnă. Cine face milostenie, s-o facă cu bucurie.

Fapt 15.32;1Cor 14.3;Mat 6.1-3;Fapt 20.28;1Tim 5.17;Evr 13.7-24;1Pet 5.2;2Cor 9.7;

Dragostea să se arate în toate.

9Dragostea să fie fără prefăcătorie. Fie-vă groază de rău, și lipiți-vă tare de bine.

1Tim 1.5;1Pet 1.22;Ps 34.14;Ps 36.4;Ps 97.10;Amos 5.15;

10Iubiți-vă unii pe alții cu o dragoste frățească. În cinste, fiecare să dea întâietate altuia.

Evr 13.1;1Pet 1.22;1Pet 2.17;1Pet 3.8;2Pet 1.7;Filip 2.3;1Pet 5.5;

11În sârguință, fiți fără preget. Fiți plini de râvnă cu duhul. Slujiți Domnului.

12Bucurați-vă în nădejde. Fiți răbdători în necaz. Stăruiți în rugăciune.

Luc 10.20;Rom 5.2;Rom 15.13;Filip 3.1;Filip 4.4;1Tes 5.16;Evr 3.6;1Pet 4.13;Luc 21.19;1Tim 6.11;Evr 10.36;Evr 12.1;Iac 1.4;Iac 5.7;1Pet 2.19-20;Luc 18.1;Fapt 2.42;Fapt 12.5;Efes 6.18;Col 4.2;1Tes 5.17;

13Ajutați pe sfinți, când sunt în nevoie. Fiți primitori de oaspeți.

1Cor 16.1;2Cor 9.1-12;Evr 6.10;Evr 13.16;1Ioan 3.17;1Tim 3.2;Tit 1.8;Evr 13.2;1Pet 4.9;

14Binecuvântați pe cei ce vă prigonesc: binecuvântați și nu blestemați.

Mat 5.44;Luc 6.28;Luc 23.34;Fapt 7.60;1Cor 4.12;1Pet 2.23;1Pet 3.9;

15Bucurați-vă cu cei ce se bucură; plângeți cu cei ce plâng.

1Cor 12.26;

16Aveți aceleași simțăminte unii față de alții. Nu umblați după lucrurile înalte, ci rămâneți la cele smerite. Să nu vă socotiți singuri înțelepți.

Rom 15.5;1Cor 1.10;Filip 2.2;Filip 3.16;1Pet 3.8;Ps 131.1-2;Ier 45.5;Prov 3.7;Prov 26.12;Isa 5.21;Rom 11.25;

Răzbunarea este a Domnului.

17Nu întoarceți nimănui rău pentru rău. Urmăriți ce este bine, înaintea tuturor oamenilor.

Prov 20.22;Mat 5.39;1Tes 5.15;1Pet 3.9;Rom 14.16;2Cor 8.21;

18Dacă este cu putință, întrucât atârnă de voi, trăiți în pace cu toți oamenii.

Marc 9.50;Rom 14.19;Evr 12.14;

19Preaiubiților, nu vă răzbunați singuri; ci lăsați să se răzbune mânia lui Dumnezeu; căci este scris: "Răzbunarea este a Mea; Eu voi răsplăti", zice Domnul.

Lev 19.18;Prov 24.29;Rom 12.17;Deut 32.35;Evr 10.30;

20Dimpotrivă: dacă îi este foame vrăjmașului tău, dă-i să mănânce; dacă-i este sete, dă-i să bea; căci dacă vei face astfel, vei grămădi cărbuni aprinși pe capul lui."

Ex 23.4-5;Prov 25.21-22;Mat 5.44;

21Nu te lăsa biruit de rău, ci biruiește răul prin bine.

Supunerea față de stăpânire.

## 1 2 4 6 8 10 < 13 > 16

1Oricine să fie supus stăpânirilor celor mai înalte; căci nu este stăpânire care să nu vină de la Dumnezeu. Și stăpânirile care sunt, au fost rânduite de Dumnezeu.

Tit 3.1;1Pet 2.13;Prov 8.15-16;Dan 2.21;Dan 4.32;Ioan 19.11;

2De aceea, cine se împotrivește stăpânirii, se împotrivește rânduielii puse de Dumnezeu; și cei ce se împotrivesc, își vor lua osânda.

Tit 3.1;

3Dregătorii nu sunt de temut pentru o faptă bună, ci pentru una rea. Vrei dar să nu-ți fie frică de stăpânire? Fă binele, și vei avea laudă de la ea.

1Pet 2.14;1Pet 3.13;

4El este slujitorul lui Dumnezeu pentru binele tău. Dar, dacă faci răul, teme-te, căci nu degeaba poartă sabia. El este în slujba lui Dumnezeu, ca să-L răzbune și să pedepsească pe cel ce face rău.

5De aceea trebuie să fiți supuși nu numai de frica pedepsei, ci și din îndemnul cugetului.

Ecl 8.2;1Pet 2.19;

6Tot pentru aceasta să plătiți și birurile. Căci dregătorii sunt niște slujitori ai lui Dumnezeu, făcând necurmat tocmai slujba aceasta.

7Dați tuturor ce sunteți datori să dați: cui datorați birul, dați-i birul; cui datorați vama, dați-i vama; cui datorați frica, dați-i frica; cui datorați cinstea, dați-i cinstea.

Mat 22.21;Marc 12.17;Luc 20.25;

Dragostea este împlinirea Legii.

8Să nu datorați nimănui nimic, decât să vă iubiți unii pe alții: căci cine iubește pe alții, a împlinit Legea.

Rom 13.10;Gal 5.14;Col 3.14;1Tim 1.5;Iac 2;

9De fapt: "Să nu preacurvești, să nu furi, să nu faci nici o mărturisire mincinoasă, să nu poftești", și orice altă poruncă mai poate fi, se cuprind în porunca aceasta: "Să iubești pe aproapele tău ca pe tine însuți."

Ex 20.13;Deut 5.17;Mat 19.18;Lev 19.18;Mat 22.39;Marc 12.31;Gal 5.14;Iac 2.8;

10Dragostea nu face rău aproapelui: dragostea deci este împlinirea Legii.

Mat 22.40;Rom 13.8;

Veghere și curățenie.

11Și aceasta cu atât mai mult, cu cât știți în ce împrejurări ne aflăm: este ceasul să vă treziți în sfârșit din somn; căci acum mântuirea este mai aproape de noi decât atunci când am crezut.

1Cor 15.34;Efes 5.14;1Tes 5.5-6;

12Noaptea aproape a trecut, se apropie ziua. Să ne dezbrăcăm dar de faptele întunericului, și să ne îmbrăcăm cu armele luminii.

Efes 5.11;Col 3.8;Efes 6.13;1Tes 5.8;

13Să trăim frumos, ca în timpul zilei, nu în chefuri și în beții; nu în curvii și în fapte de rușine; nu în certuri și în pizmă;

Filip 4.8;1Tes 4.12;1Pet 2.12;Prov 23.20;Luc 21.34;1Pet 4.3;1Cor 6.9;Efes 5.5;Iac 3.14;

14ci îmbrăcați-vă în Domnul Isus Hristos, și nu purtați grijă de firea pământească, pentru ca să-i treziți poftele.

Gal 3.27;Efes 4.24;Col 3.10;Gal 5.16;1Pet 2.11;

Îngăduința creștinească.

## 1 2 4 6 8 10 12 < 14 > 16

1Primiți bine pe cel slab în credință, și nu vă apucați la vorbă asupra părerilor îndoielnice.

Rom 15.1-7;1Cor 8.9-11;1Cor 9.22;

2Unul crede că poate să mănânce de toate; pe când altul, care este slab, nu mănâncă decât verdețuri.

Rom 14.14;1Cor 10.25;1Tim 4.4;Tit 1.15;

3Cine mănâncă să nu disprețuiască pe cine nu mănâncă; și cine nu mănâncă, să nu judece pe cine mănâncă, fiindcă Dumnezeu l-a primit.

Col 2.16;

4Cine ești tu, care judeci pe robul altuia? Dacă stă în picioare sau cade, este treaba stăpânului său; totuși, va sta în picioare, căci Domnul are putere să-l întărească pentru ca să stea.

Iac 4.12;

5Unul socotește o zi mai presus decât alta; pentru altul, toate zilele sunt la fel. Fiecare să fie deplin încredințat în mintea lui.

Gal 4.10;Col 2.16;

6Cine face deosebire între zile, pentru Domnul o face. Cine nu face deosebire între zile, pentru Domnul n-o face. Cine mănâncă, pentru Domnul mănâncă; pentru că aduce mulțumiri lui Dumnezeu. Cine nu mănâncă, pentru Domnul nu mănâncă; și aduce și el mulțumiri lui Dumnezeu.

Gal 4.10;1Cor 10.31;1Tim 4.3;

7În adevăr, nici unul din noi nu trăiește pentru sine, și nici unul din noi nu moare pentru sine.

1Cor 6.19-20;Gal 2.20;1Tes 5.10;1Pet 4.2;

8Căci dacă trăim, pentru Domnul trăim; și dacă murim, pentru Domnul murim. Deci, fie că trăim, fie că murim, noi suntem ai Domnului.

9Căci Hristos pentru aceasta a murit și a înviat ca să aibă stăpânire și peste cei morți și peste cei vii.

2Cor 5.15;Fapt 10.36;

10Dar pentru ce judeci tu pe fratele tău? Sau pentru ce disprețuiești tu pe fratele tău? Căci toți ne vom înfățișa înaintea scaunului de judecată al lui Hristos.

Mat 25.31-32;Fapt 10.42;Fapt 17.31;2Cor 5.10;Iuda 14-15;

11Fiindcă este scris: "Pe viața Mea Mă jur, zice Domnul, că orice genunchi se va pleca înaintea Mea, și orice limbă va da slavă lui Dumnezeu."

Isa 45.23;Filip 2.10;

12Așa că fiecare din noi are să dea socoteală despre sine însuși lui Dumnezeu.

Mat 12.36;Gal 6.5;1Pet 4.5;

Să nu jignim pe fratele nostru.

13Să nu ne mai judecăm dar unii pe alții. Ci mai bine judecați să nu faceți nimic, care să fie pentru fratele vostru o piatră de poticnire sau un prilej de păcătuire.

1Cor 8.9-13;1Cor 10.32;

14Eu știu și sunt încredințat în Domnul Isus, că nimic nu este necurat în sine, și că un lucru nu este necurat decât pentru cel ce crede că este necurat.

Fapt 10.15;Rom 2.20;1Cor 10.25;1Tim 4.4;Tit 1.15;1Cor 8.7-10;

15Dar dacă faci ca fratele tău să se mâhnească din pricina unei mâncări, nu mai umbli în dragoste! Nu nimici, prin mâncarea ta, pe acela pentru care a murit Hristos!

1Cor 8.11;

16Nu faceți ca binele vostru să fie grăit de rău.

Rom 12.17;

17Căci Împărăția lui Dumnezeu nu este mâncare și băutură, ci neprihănire, pace și bucurie în Duhul Sfânt.

1Cor 8.8;

18Cine slujește lui Hristos în felul acesta, este plăcut lui Dumnezeu și cinstit de oameni.

2Cor 8.21;

19Așadar, să urmărim lucrurile, care duc la pacea și zidirea noastră.

Ps 34.14;Rom 12.18;Rom 15.2;1Cor 14.12;1Tes 5.11;

20Să nu nimicești, pentru o mâncare, lucrul lui Dumnezeu. Drept vorbind, toate lucrurile sunt curate. Totuși, a mânca din ele, când faptul acesta ajunge pentru altul un prilej de cădere, este rău.

Rom 14.15;Mat 15.11;Fapt 10.15;Rom 14.14;Tit 1.15;1Cor 8.9-12;

21Bine este să nu mănânci carne, să nu bei vin și să te ferești de orice lucru, care poate fi pentru fratele tău un prilej de cădere, de păcătuire sau de slăbire.

1Cor 8.13;

22Încredințarea pe care o ai, păstreaz-o pentru tine, înaintea lui Dumnezeu. Ferice de cel ce nu se osândește singur în ce găsește bine.

1Ioan 3.21;

23Dar cine se îndoiește și mănâncă, este osândit, pentru că nu mănâncă din încredințare. Tot ce nu vine din încredințare, e păcat.

Tit 1.15;

Cei tari să îngăduie pe cei slabi.

## 1 2 4 6 8 10 12 < 15 >

1Noi, care suntem tari, suntem datori să răbdăm slăbiciunile celor slabi, și să nu ne plăcem nouă înșine.

Gal 6.1;Rom 14.1;

2Fiecare din noi să placă aproapelui, în ce este bine, în vederea zidirii altora.

1Cor 9.19-22;1Cor 10.24-33;1Cor 13.5;Filip 2.4-5;Rom 14.19;

3Căci și Hristos nu Și-a plăcut Lui însuși; ci, după cum este scris: "Ocările celor ce Te ocărăsc pe Tine, au căzut peste Mine."

Mat 26.39;Ioan 5.30;Ioan 6.38;Ps 69.9;

4Și tot ce a fost scris mai înainte, a fost scris pentru învățătura noastră, pentru ca, prin răbdarea și nu prin mângâierea pe care o dau Scripturile, să avem nădejde.

Rom 4.23-24;1Cor 9.9-10;1Cor 10.11;2Tim 3.16-17;

5Dumnezeul răbdării și al mângâierii să vă facă să aveți aceleași simțăminte, unii față de alții, după pilda lui Hristos Isus;

Rom 12.16;1Cor 1.10;Filip 3.16;

6pentru ca toți împreună, cu o inimă și cu o gură, să slăviți pe Dumnezeu, Tatăl Domnului nostru Isus Hristos.

Fapt 4.24-32;

7Așadar, primiți-vă unii pe alții, cum v-a primit și pe voi Hristos, spre slava lui Dumnezeu.

Rom 14.1-3;Rom 5.2;

Hristos a întărit făgăduințele.

8Hristos a fost, în adevăr, un slujitor al tăierii împrejur, ca să dovedească credincioșia lui Dumnezeu, și să întărească făgăduințele date părinților;

Mat 15.24;Ioan 1.11;Fapt 3.25-26;Fapt 13.46;Rom 3.3;2Cor 1.20;

9și ca Neamurile să slăvească pe Dumnezeu, pentru îndurarea Lui, după cum este scris: "De aceea Te voi lăuda printre Neamuri, și voi cânta Numelui Tău."

Ioan 10.16;Rom 9.23;Ps 18.49;

10Este zis iarăși: "Înveseliți-vă, Neamuri, împreună cu poporul Lui."

Deut 32.43;

11Și iarăși: "Lăudați pe Domnul, toate Neamurile; slăviți-L, toate noroadele."

Ps 117.1;

12Tot astfel și Isaia zice: "Din Iese va ieși o Rădăcină, care se va scula să domnească peste Neamuri; și Neamurile vor nădăjdui în El."

Isa 11.1-10;Apoc 5.5;Apoc 22.16;

13Dumnezeul nădejdii să vă umple de toată bucuria și pacea, pe care o dă credința, pentru ca, prin puterea Duhului Sfânt, să fiți tari în nădejde!

Rom 12.12;Rom 14.17;

Pavel despre slujba lui.

14În ce vă privește pe voi, fraților, eu însumi sunt încredințat că sunteți plini de bunătate, plini și de orice fel de cunoștință, și astfel sunteți în stare să vă sfătuiți unii pe alții.

2Pet 1.12;1Ioan 2.21;1Cor 8.1-10;

15Totuși, ici colea v-am scris mai cu îndrăzneală, ca să vă aduc din nou aminte de lucrurile acestea, în puterea harului, pe care mi l-a dat Dumnezeu,

Rom 1.5;Rom 12.3;Gal 1.15;Efes 3.7-8;

16ca să fiu slujitorul lui Isus Hristos între Neamuri. Eu îmi împlinesc cu scumpătate slujba Evangheliei lui Dumnezeu, pentru ca Neamurile să-I fie o jertfă bine primită, sfințită de Duhul Sfânt.

Rom 11.13;Gal 2.7-9;1Tim 2.7;2Tim 1.11;Isa 66.20;Filip 2.17;

17Eu dar mă pot lăuda în Isus Hristos, în slujirea lui Dumnezeu.

Evr 5.1;

18Căci n-aș îndrăzni să pomenesc nici un lucru, pe care să nu-l fi făcut Hristos prin mine, ca să aducă Neamurile la ascultarea de El: fie prin cuvântul meu, fie prin faptele mele,

Fapt 21.19;Gal 2.8;Rom 1.5;Rom 16.26;

19fie prin puterea semnelor și a minunilor, fie prin puterea Duhului Sfânt. Așa că, de la Ierusalim și țările de primprejur, până la Iliric, am răspândit cu prisosință Evanghelia lui Hristos.

Fapt 19.11;2Cor 12.12;

20Și am căutat să vestesc Evanghelia acolo unde Hristos nu fusese vestit, ca să nu zidesc pe temelia pusă de altul,

2Cor 10.13-16;

21după cum este scris: "Aceia, cărora nu li se propovăduise despre El, Îl vor vedea, și cei ce n-auziseră de El, Îl vor cunoaște."

Isa 52.15;

Planurile apostolului.

22Iată ce m-a împiedicat de multe ori să vin la voi.

Rom 1.13;1Tes 2.17-18;

23Dar acum, fiindcă nu mai am nimic care să mă țină pe aceste meleaguri, și fiindcă de ani de zile doresc fierbinte să vin la voi,

Fapt 19.21;Rom 1.11;Rom 15.32;

24nădăjduiesc să vă văd în treacăt, când mă voi duce în Spania, și să fiu însoțit de voi până acolo, după ce îmi voi împlini, măcar în parte, dorința de a fi stat la voi.

Fapt 15.3;

25Acum mă duc la Ierusalim să duc niște ajutoare sfinților.

Fapt 19.21;Fapt 20.22;Fapt 24.17;

26Căci cei din Macedonia și Ahaia au avut bunătatea să facă o strângere de ajutoare pentru săracii dintre sfinții, care sunt în Ierusalim.

1Cor 16.1-2;2Cor 8.1;

27Negreșit, au avut bunătatea; dar era și o datorie față de ei; pentru că, dacă Neamurile au avut parte de binecuvântările lor duhovnicești, este de datoria lor să-i ajute și ele cu bunurile lor pământești.

2Cor 9.2-12;Rom 11.17;1Cor 9.41;Gal 6.6;

28După ce-mi voi împlini dar însărcinarea aceasta, și le voi încredința aceste daruri, voi pleca în Spania, și voi trece pe la voi.

Filip 4.17;

29Știu că dacă vin la voi, voi veni cu o deplină binecuvântare de la Hristos.

Rom 1.11;

30Vă îndemn dar, fraților, pentru Domnul nostru Isus Hristos, și pentru dragostea Duhului, să vă luptați împreună cu mine, în rugăciunile voastre către Dumnezeu pentru mine,

Filip 2.1;2Cor 1.11;Col 4.12;

31ca să fiu izbăvit de răzvrătiții din Iudea, și pentru ca slujba, pe care o am pentru Ierusalim, să fie bine primită de sfinți;

2Tes 3.2;2Cor 8.4;

32și astfel să ajung la voi cu bucurie, cu voia lui Dumnezeu, și să mă răcoresc puțin în mijlocul vostru.

Rom 1.10;Fapt 18.21;1Cor 4.19;Iac 4.15;1Cor 16.18;2Cor 7.13;2Tim 1.16;Filim 7-20;

33Dumnezeul păcii să fie cu voi cu toți! Amin.

Rom 16.20;1Cor 14.33;2Cor 13.11;Filip 4.9;1Tes 5.23;2Tes 3.16;Evr 13.20;

Urări de sănătate.

## 1 2 4 6 8 10 12 14 < 16

1Vă dau în grijă pe Fivi, sora noastră, care este diaconiță (Sau: slujitoare.) a Bisericii din Chencrea;

Fapt 18.18;

2s-o primiți în Domnul, într-un chip vrednic de sfinți, și s-o ajutați în orice ar avea trebuință de voi; căci și ea s-a arătat de ajutor multora și îndeosebi mie.

Filip 2.29;3Ioan 5-6;

3Spuneți sănătate Priscilei și lui Acuila, tovarășii mei de lucru în Hristos Isus,

Fapt 13.2-26;2Tim 4.19;

4care și-au pus capul în joc, ca să-mi scape viața. Le mulțumesc nu numai eu, dar și toate Bisericile ieșite dintre Neamuri. -

5Spuneți sănătate și Bisericii care se adună în casa lor. - Spuneți sănătate lui Epenet, preaiubitul meu, care a fost cel dintâi rod al Asiei pentru Hristos.

1Cor 16.19;Col 4.15;Filim 2;1Cor 16.15;

6Spuneți sănătate Mariei, care s-a ostenit mult pentru voi. -

7Spuneți sănătate lui Andronic și lui Iunia, rudele mele și tovarășii mei de temniță, care sunt cu vază între apostoli. Ei au venit la Hristos mai înainte de mine chiar. -

Gal 1.22;

8Spuneți sănătate lui Ampliat, preaiubitul meu în Domnul. -

9Spuneți sănătate lui Urban, tovarășul nostru de lucru în Hristos, și lui Stache, preaiubitul meu. -

10Spuneți sănătate lui Apele, încercatul slujitor al lui Hristos. - Spuneți sănătate celor din casa lui Aristobul. -

11Spuneți sănătate lui Ierodion, ruda mea. - Spuneți sănătate celor din casa lui Narcis, care sunt ai Domnului. -

12Spuneți sănătate Trifenei și Trifosei, care se ostenesc pentru Domnul. - Spuneți sănătate Persidei preaiubite, care s-a ostenit mult pentru Domnul. -

13Spuneți sănătate lui Ruf, cel ales în Domnul, și mamei lui, care s-a arătat și mama mea. -

2Ioan 1;

14Spuneți sănătate lui Asincrit, lui Flegon, lui Hermes, lui Patroba, lui Herma, și fraților care sunt împreună cu ei. -

15Spuneți sănătate lui Filolog și Iuliei, lui Nereu și surorii lui, lui Olimpa, și tuturor sfinților care sunt împreună cu ei. -

16Spuneți-vă sănătate unii altora cu o sărutare sfântă. Toate Bisericile lui Hristos vă trimit Sănătate.

1Cor 16.20;2Cor 13.12;1Tes 5.26;1Pet 5.14;

Ferirea de dezbinări.

17Vă îndemn, fraților, să vă feriți de cei ce fac dezbinări și tulburare împotriva învățăturii, pe care ați primit-o. Depărtați-vă de ei.

Fapt 15.1-24;1Tim 6.3;1Cor 5.9-11;2Tes 3.6-14;2Tim 3.5;Tit 3.10;2Ioan 10;

18Căci astfel de oameni nu slujesc lui Hristos, Domnul nostru, ci pântecelui lor; și, prin vorbiri dulci și amăgitoare, ei înșeală inimile celor lesne crezători.

Filip 3.19;1Tim 6.5;Col 2.4;2Tim 3.6;Tit 1.10;2Pet 2.3;

19Cât despre voi, ascultarea voastră este cunoscută de toți. Mă bucur dar de voi, și doresc să fiți înțelepți în ce privește binele, și proști în ce privește răul.

Rom 1.8;Mat 10.16;1Cor 14.20;

20Dumnezeul păcii va zdrobi în curând pe Satana sub picioarele voastre. Harul Domnului nostru Isus Hristos să fie cu voi! Amin.

Rom 15.33;Gen 3.15;Rom 16.24;1Cor 16.23;2Cor 13.14;Filip 4.23;1Tes 5.28;2Tes 3.18;Apoc 22.21;

Încheiere.

21Timotei, tovarășul meu de lucru, vă trimite sănătate; tot așa și Luciu, Iason și Sosipater, rudele mele. -

Fapt 16.1;Filip 2.19;Col 1.1;1Tes 3.2;1Tim 1.2;Evr 13.23;Fapt 13.1;Fapt 17.5;Fapt 20.2;

22Vă trimit sănătate în Domnul eu, Terțiu, care am scris epistola aceasta. -

23Gaiu, gazda mea și a întregii Biserici, vă trimite sănătate. - Erast, vistiernicul cetății, vă trimite sănătate; tot așa și fratele Cuart.

1Cor 1.14;Fapt 19.22;2Tim 4.20;

24Harul Domnului nostru Isus Hristos să fie cu voi cu toți! Amin.

Rom 16.20;1Tes 5.28;

25Iar Aceluia care poate să vă întărească, după Evanghelia mea și propovăduirea lui Isus Hristos, - potrivit cu descoperirea tainei, care a fost ținută ascunsă timp de veacuri,

Efes 3.20;1Tes 3.13;2Tes 2.17;2Tes 3.3;Iuda 24;Rom 2.16;Efes 1.9;Efes 3.3-5;Col 1.27;1Cor 2.7;Efes 3.5-9;Col 1.26;

26dar a fost arătată acum prin scrierile proorocilor, și, prin porunca Dumnezeului celui veșnic, a fost adusă la cunoștința tuturor Neamurilor, ca să asculte de credință, -

Efes 1.9;2Tim 1.10;Tit 1.2-3;1Pet 1.20;Fapt 6.7;Rom 1.5;Rom 15.18;

27a lui Dumnezeu, care singur este înțelept, să fie slava, prin Isus Hristos, în vecii vecilor! Amin.

1Tim 1.17;1Tim 6.16;Iuda 25;